Elektrofil
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b5/ElectrophilicAdditionmechanism.svg/220px-ElectrophilicAdditionmechanism.svg.png)
Elektrofil (řecky jantar (ήλεκτρον) - česky elektron, řecky philos - česky přítel) je chemická látka, která při chemické reakci přijímá elektronový pár poskytnutý nukleofilem, čímž vzniká chemická vazba. Všechny molekuly nebo ionty s nedostatkem elektronů mohou reagovat jako elektrofily.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Mechanismus_aromatick%C3%A9_elektofiln%C3%AD_substituce.png/411px-Mechanismus_aromatick%C3%A9_elektofiln%C3%AD_substituce.png)
Většina elektrofilů je kladně nabita, má atom s částečným kladným nábojem nebo atom bez oktetu elektronů. Protože elektrofily přijímají elektrony, jsou z definice Lewisovými kyselinami. Typickými elektrofily jsou karbokationty, protony (H+) a halogeny, stejně jako karbonylové sloučeniny.
Nejčastějšími elektrofilními reakcemi jsou adice a substituce na alifatických nebo aromatických uhlovodících.
Elektrofilita označuje afinitu elektrofilu k elektronovému páru. Opakem elektrofility je elektrofobie (řecky phobos - česky strach). Taková molekula nebo iont odpuzuje elektrony, protože má volný elektronový pár. Elektrofobie se obvykle nazývá nukleofilie.
Elektrofilní částice
[editovat | editovat zdroj]V organické syntéze jsou jimi často kationty jako H+ a NO+, polarizované neutrální molekuly jako chlorovodík, alkylhalogenidy, acylhalogenidy a karbonylové sloučeniny, polarizovatelné neutrální molekuly jako Cl2 a Br2, oxidační činidla jako organické perkyseliny, chemické látky nesplňující oktetové pravidlo (například karbeny a radikály) a některé Lewisovy kyseliny jako BH3 a diisobutylhydrid hlinitý (DIBAL).
Elektrofilní reakce
[editovat | editovat zdroj]Elektrofily působí na tu část nukleofilu, která má nejvyšší elektronovou hustotu. Nejčastějšími elektrofilními reakcemi jsou:
- Elektrofilní adice (AE) - adiční reakce na dvojné nebo trojné vazbě mezi atomy uhlíku (nenasycené uhlovodíky alkeny a alkyny)
- Elektrofilní alifatická substituce (SE) - elektrofil nahrazuje funkční skupinu u alifatických sloučenin
- Elektrofilní aromatická substituce (SE) - elektrofil reaguje s aromatickým kruhem, nejčastější je připojení funkčních skupin na benzenové jádro
Elektrofilita
[editovat | editovat zdroj]Tabulka indexů elektrofility pro některé částice | |
---|---|
Fluor | 3.86 |
Chlor | 3.67 |
Brom | 3.40 |
Jod | 3.09 |
Chlornany | 2.52 |
Oxid siřičitý | 2.01 |
Sirovodík | 1.64 |
Benzol | 1.45 |
Sodík | 0.88 |
Existuje několik metod, jak seřadit částice podle jejich elektrofility. Jednu z metod navrhl Robert Ghormley Parr. Elektrofilita je indikována indexem elektrofility
kde je elektronegativita a chemická tvrdost podle koncepce HSAB (Hard and Soft Acids and Bases). Index elektrofility
Výše uvedená rovnice je analogická klasické rovnici o vztazích pro elektrickou energii P:
kde je elektrický odpor a elektrické napětí.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Související články
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byly použity překlady textů z článků Electrophile na anglické Wikipedii a Elektrophilie na německé Wikipedii.