Ambaixador de bona voluntat
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/UNAIDS_International_Goodwill_Ambassador_Victoria_Beckham_Addresses_the_Ending_AIDS_by_2030_Event%2C_September_2014.jpg/220px-UNAIDS_International_Goodwill_Ambassador_Victoria_Beckham_Addresses_the_Ending_AIDS_by_2030_Event%2C_September_2014.jpg)
Un ambaixador de bona voluntat és una persona que advoca, sobre la base de la seva notorietat, per una causa específica (ja sigui d'un país o d'una organització).[1] Els ambaixadors de bona voluntat generalment promouen bonament els ideals d'una entitat (sovint una organització sense ànim de lucre) a una altra, o a una població. El terme s'ha de distingir del concepte relacionat d'ambaixador d'una corporació, que té un paper en la promoció d'una empresa o producte a través de la interacció personal.[2]
L'ambaixador de bona voluntat pot ser un individu del mateix país on resideixi o es desplaci a un altre país, en una missió diplomàtica (o missió internacional d'amistat) a un nivell d'igual a igual; és a dir: de país a país, d'estat a un altre, d'una ciutat a una altra; o, com a intermediari en representació de la gent en l'altre extrem d'una organització.
Els ambaixadors de bona voluntat han estat una part oficial (o no oficial) dels governs i cultures durant el temps que ha existit la diplomàcia; per intercanviar regals i presents; per l'ajuda humanitària o d'ajuda al desenvolupament; utilitzant celebritats ben conegudes, com científics, escriptors, activistes o personalitats de l'alta societat. Les missions de bona voluntat dels països es duen a terme normalment o supervisades pel cap d'Estat, i no necessàriament impliquen credencials diplomàtiques més enllà d'una carta de presentació. No obstant això, alguns estats, com Haití, expedeixen credencials que inclouen la immunitat diplomàtica dels ambaixadors de bona voluntat.[3]
Vegeu també
[modifica]Referències
[modifica]- ↑ Fasulo, Linda. An Insider's Guide to the UN. 3rd. Yale University Press, 2015, p. 35. ISBN 9780300210729 [Consulta: 28 octubre 2015].
- ↑ Szmigin, Isabelle; Piacentini, Maria. Consumer Behaviour. Oxford University Press, 2014, p. 292. ISBN 9780199646449 [Consulta: 28 octubre 2015].
- ↑ «Wyclef Jean, Ban Ki-Moon, Bill Clinton Visit Haiti to Raise Global Awareness and Needs of Devastated Country.». Arxivat de l'original el 2016-02-22. [Consulta: 12 gener 2017].