Bar Torino
![]() | ||||
---|---|---|---|---|
Dades | ||||
Tipus | Bar ![]() | |||
Arquitecte | Ricard de Capmany i Roura ![]() | |||
Característiques | ||||
Estil arquitectònic | modernisme català ![]() | |||
Localització geogràfica | ||||
Entitat territorial administrativa | Dreta de l'Eixample (Barcelonès) ![]() | |||
| ||||
Premis | Premi al millor establiment comercial al Concurs anual d'edificis artístics de Barcelona (1902) | |||
El bar Torino va ser un establiment hosteler situat al passeig de Gràcia, 18 de Barcelona, creat el 1902 i desaparegut el 1911. Va destacar per la seva decoració d'estil modernista, dirigida per Ricard de Capmany i amb la col·laboració dels arquitectes Antoni Gaudí, Pere Falqués i Josep Puig i Cadafalch.
Història i descripció
[modifica]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6d/Bar_Torino_entrada.png/220px-Bar_Torino_entrada.png)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Petit_Torino.jpg/220px-Petit_Torino.jpg)
A començaments del segle xx, el torinès Flaminio Mezzalama es va establir a Barcelona, amb l'objectiu d'introduir-hi el vermut Martini & Rossi, un aperitiu alcohòlic aleshores molt estès per Itàlia.[1] El Torino va ser inaugurat el 20 de setembre de 1902,[2] i el 1903 va guanyar el Concurs d'Establiments Artístics convocat per l'Ajuntament de Barcelona.[3]
Considerat com el bar més luxós de la ciutat,[4] la seva decoració modernista va ser realitzada sota la direcció del pintor i decorador Ricard de Capmany, que va comptar amb la participació d'alguns dels millors arquitectes del moment: Antoni Gaudí, Pere Falqués i Josep Puig i Cadafalch, que se'n van encarregar del menjador, la marquesina i el sostre, respectivament.[4] També va intervenir-hi el pintor Ricard Urgell, autor de dos plafons amb escenes de caça, a més d'uns frescs realitzats per Emili Saumell Llavallol i Francesc Garcia Escarré, així com un llarg elenc d'artistes i professionals: les vidrieres emplomades eren d'Antoni Bordalba, els bronzes i metalls d'Octavi Domènech, la foneria de Fills de Gaspar Quintana, els mosaics de la Società Musiva Veneziana, els llums de Fratelli Tosso, la fusteria d'A. Calonja i Fills, el mobiliari de Michael Thonet i els tapissos de Modest Urgell.[5]
Gaudí va dissenyar l'ornamentació de l'anomenat Saló Àrab, confeccionada amb llosetes de cartró premsat i vernissat que imitaven rajoles i mosaics, fabricades per Hermenegild Miralles, un impressor i editor per al qual va construir el portal Miralles.[3]
Uns mesos més tard, Mezzalama va obrir un altre local al carrer dels Escudellers, anomenat Petit Torino i també decorat per Ricard de Capmany.[1]
El local del passeig de Gràcia va tenir una existència efímera, ja que va tancar el 1911, i al seu lloc s'ubicà la Joieria Roca,[6] que l'any 2009 va ser convertida en una botiga de la Joieria Tous.[7]
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 «Grill Room». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
- ↑ «Anunci del Bar Torino». La Publicidad (edición mañana), 20-09-1902, pàg. 1.
- ↑ 3,0 3,1 Giralt-Miracle, 2012, p. 91.
- ↑ 4,0 4,1 DDAA, 2006, p. 172.
- ↑ Bassegoda i Nonell, 1989, p. 451.
- ↑ «Bar Torino (1902-1911)». Barcelofília (blog). Miquel Barcelonauta, 13-04-2011.
- ↑ Martel, Cristina F. «Tous abre la nueva flagshipstore del edificio Roca en Barcelona». Embelezzia: Luxury & Style, 19-02-2009. Arxivat de l'original el 20-05-2012.
Vegeu també
[modifica]Bibliografia
[modifica]- DDAA. Enciclopèdia de Barcelona 4. Pi / Zurich. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana, 2006. ISBN 84-412-1398-4.
- Bassegoda i Nonell, Joan. El gran Gaudí. Sabadell: Ausa, 1989. ISBN 84-86329-44-2.
- Giralt-Miracle, Daniel. Gaudí esencial. Barcelona: La Vanguardia, 2012. ISBN 978-84-96642-73-7.