Eissendorf
Eißendörp (nds) ![]() | |||||
Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Estat | Alemanya | ||||
Estat federat | Hamburg | ||||
Bezirk | Harburg ![]() | ||||
Població humana | |||||
Població | 24.324 (2016) ![]() | ||||
Geografia | |||||
Superfície | 8,4 km² ![]() | ||||
Limita amb | |||||
Identificador descriptiu | |||||
Codi postal | 21073, 21075 i 21077 ![]() | ||||
Lloc web | hamburg.de… ![]() |
Eissendorf o Eißendorf, en baix alemany Eißendörp,[1] és un barri del districte d'Harburg al sud de l'estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi de 2016 tenia 24324 habitants a una superfície de 3,5 km².[2]
El primer esment escrit data del 1332. El 1450 s'escriu Eytzendorpe, el que significa poble d'Eyzo.[3] Era un conglomerat d'unes masies a l'entorn de la vall del Göhlbach, que pertanyia a la parròquia de Sinstorf.[4]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/Hamburg_Goehlbachtal_102.jpg/220px-Hamburg_Goehlbachtal_102.jpg)
El poble va sofrir molt de l'ocupació francesa (1806-1814) sota Napoleó. El 1811 l'ocupant va forçar la població a construir un camí militar per assegurar un ràpid transport de tropes. Però segons la crònica, els camperols s'haurien defensat en lloc d'homes forts enviaven «només nens, dones inconscients i persones miserables». El camí no obstant es va realitzar, no obstant això. Va connectar Harburg via Bremen a Wesel. Després de la guerra i fins a la construcció del ferrocarril als segle xix i les autopistes al XX, va quedar un eix de transport important. Del 1813 a 1814 Eissendorf va patir de nou sota els ocupants i va ser cremat diverses vegades. Cremar els ravals feia part de la tàctica militar per augmentar la visibilitat a l'entorn de les ciutats i facilitar la seva defensa, en suprimir possibles amagatalls a l'«enemic».[5] Els camperols s'havien amagat a temps als boscos circumdants.
Fins a la industrialització a la fi del segle xix va quedar un poble rural. A poc a poc es van crear colonies pel obrers. D'uns vuit cents habitants el 1885, en deu anys la població va créixer cap a més de tres mil el 1905.[6] El 1910 l'aleshores municipi independent va fusionar amb Harburg.[7] Tot i la pressió demogràfica d'Harburg, malgrat moltes urbanitzacions des dels anys 1890, encara queden unes antigues masies d'entramat de fusta, a la vall del Göhlbach, on el poble va néixer. Avui és un poble residencial amb com principal activitat econòmica els serveis de proximitat.
Llocs d'interès
[modifica]- El bosc d'estat Eissendorfer Forst (520 ha)[4]
- La urbanització Adolf-von-Elm-Hof: una típica colònia obrera en estil del Neues Bauen del 1930 (arquitecte: Karl Schneider).
- El cementiri-parc Neuer Friedhof (31 ha), inaugurat el 1892
-
Colònia Adolf von Elm (detall)
-
Conjunt al carrer Bremer Straße 114–116 (monument llistat)
-
Masia d'entramat de fusta al carrer Kirchenhang 48
-
Sepulcres militars al cementiri Neuer Friedhof
-
Stolperstein dedicat a Heinz Papst (1933–1944)
Referències
[modifica]- ↑ Thies, Heinrich. «Hochdeutsch-plattdeutsche Liste von Stadtteilen in Hamburg» (en baix alemany, alemany). Fehrs-Gilde - Gesellschaft für niederdeutsche Sprachpflege, Literatur und Sprachpolitik e.V., 06-06-2008. [Consulta: 30 abril 2018].
- ↑ «Eißendorf». A: Hamburger Stadtteil-Profile 2016 (pdf). Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein (Servei d'estadística d'Hamburg i de Slesvig-Holstein, 2016.
- ↑ Beckershaus, Horst. «Eissendorf». A: Die Namen der Hamburger Stadtteile (Els noms dels barris d'Hamburg) (en alemany). Hamburg: Editorial Ernst Kabel, 1998, p. 37. ISBN 3-8225-0471-8.
- ↑ 4,0 4,1 Busch, Tanja. «Eissendorf, Quartier aus Hügeln» (en alemany). Ajuntament d'Hamburg, 2018. [Consulta: 1r maig 2018].
- ↑ Kühl, Janine «Besetzt und belagert: Die Franzosen in Hamburg» (en alemany). NDR, 06-12-2013.
- ↑ Tilgner, Daniel (red.). «Eissendorf». A: Hamburg von Altona bis Zollenspieker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt (en alemany). Hamburg: Hoffmann & Campe, 2002, p. 316-325. ISBN 3-455-11333-8.
- ↑ «Eissendorf historisch». A: Das große Hamburg-Buch (en alemany). Hamburg: Hamburger Abendblatt, 2012, p. 234-235. ISBN 9783863701109.