Paràsit boreal
Aparença
Stercorarius skua ![]() | |
---|---|
![]() Paràsit gros fotografiat a Saint Kilda. ![]() | |
Dades | |
Pes | 111,7 g (pes al naixement) 1,735 kg (pes adult, mascle) 1,935 kg (pes adult, femella) ![]() |
Envergadura | 136 cm ![]() |
Nombre de cries | 2 ![]() |
Període d'incubació de l'ou | 29 dies ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Charadriiformes |
Família | Stercorariidae |
Gènere | Stercorarius |
Espècie | Stercorarius skua ![]() (Brünnich, 1764) |
Nomenclatura | |
Sinònims | Catharacta skua (Brünnich, 1764)
|
Protònim | Catharacta skua ![]() |
Distribució | |
El paràsit boreal (Stercorarius skua) és el paràsit més gros i més abundant que es pot trobar als Països Catalans durant l'hivern.
Morfologia
[modifica]- Fa 58 cm de llargària i 125-140 cm d'envergadura alar.
- És de color bru, amb la cua curta i arrodonida i amb unes taques blanques a les ales.
Reproducció
[modifica]Cria a l'Àrtic i a l'Atlàntic. Pon 2 ous en un niu fet amb herbes i els defensa aferrissadament si algú s'hi apropa.
Alimentació
[modifica]Es dediquen a prendre els peixos que altres aus pesquen, aprofiten les restes que llencen des dels vaixells de pesca, devoren ous i aus joves i mengen carronya (animals marins morts).[1]
Costums
[modifica]En vol pot recordar una gavina poc destra, però, en canvi, és molt hàbil en les maniobres ràpides i sobtades. Quasi tota la seua vida transcorre a l'alta mar i només s'acosten a terra per niar.
Referències
[modifica]- ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 54. ISBN 84-315-0434-X