Začínal v novosadské Slaviji, v sedmnácti letech přestoupil ke slavnějšímu městskému rivalovi Vojvodině Novi Sad (1934–1936). V devatenácti letech odešel společně s bratrem Miranem do Záhřebu za studii. Při té příležitosti se stal hráčem 1. HŠK Građanski Záhřeb (dnes NK Dinamo Záhřeb). Hned v první sezoně 1936/37 se stal mistrem Jugoslávie. Po této sezoně se rozhodl odejít do Československa, kde pokračoval ve studiích a hrál za brněnské SK Židenice (1937–1938). Na podzim 1938 byl krátce půjčen klubu SK Břeclav.[2] Ročník strávil taktéž v druholigové (Divize českého venkova) Viktorii Plzeň (1938–1939), poté se vrátil zpět do vlasti. V sezoně 1939/40 se stal s 1. HŠK Građanski Záhřeb znovu mistrem Jugoslávie.
Tři dny po svém posledním reprezentačním utkání (15. června1941 ve Vídni za Chorvatsko proti Německu, Chorvatsko podlehlo 1:5) byl v Záhřebu zadržen Ustašovci, v rychlém procesu odsouzen pro kolaboraci s komunisty a zastřelen.