Beatrice d'Este
Beatrix Estenská | |
---|---|
![]() | |
Narození | 29. června 1475 Ferrara |
Úmrtí | 3. ledna 1497 (ve věku 21 let) Milán |
Pohřbena | kostel sv. Marie Milostiplné |
Potomci | Herkules Maxmilián Sforza a František II. Maria Sforza |
Rod | Estenští |
Otec | Herkules I. Estenský a Ferdinand I. Neapolský |
Matka | Eleonora Aragonská a Johana Neapolská |
Podpis | ![]() |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Monumento_di_Ludovico_e_Beatrice.jpg/220px-Monumento_di_Ludovico_e_Beatrice.jpg)
Beatrice d'Este (29. června 1475 – 3. ledna 1497) byla vévodkyně z Bari a z Milána z rodu Estenských a mecenáška umění.
Beatrice byla druhou dcerou vévody Herkula I. z Ferrary, Modeny a Reggia a Eleonory Aragonské. Mezi jejími sourozenci byli Isabella d'Este (1474–1539), Alfonso I. d'Este (1476–1534) a Ippolito I. d'Este (1479–1520). Vdala se jako patnáctiletá 18. ledna 1491 za čtyřicetiletého Lodovica Sforzu řečeného il Moro (1451–1508), pozdějšího (od roku 1494) milánského vévodu. V roli vévodkyně z Milána se pak stala patronkou Donata Bramanta, Ludovica Ariosta a především Leonarda da Vinciho. Také do Milána zvala umělce ze své rodné Ferrary. Během šesti let svého manželství prosadila také rozšíření milánského hradu (Castello Sforzesco) a kartuziánského kláštera v Pavii.
Byla matkou
- Herkules Maxmilián Sforza (25. ledna 1493 – 4. června 1530), milánský vévoda v letech 1512–1515, svobodný a bezdětný
- František II. Maria Sforza (4. února 1495 – 24. října 1535), milánský vévoda v letech 1521–1535, ⚭ 1533 princezna Kristina Dánská (1521–1590)
Beatrice zemřela ve věku 21 let při porodu třetího dítěte, mrtvě narozeného syna. Byla pohřbena v chóru kostela Santa Maria delle Grazie v Miláně. Po její smrti Lodovico il Moro pověřil sochaře Cristofora Solariho (kolem 1460–1527), aby vytvořil monumentální hrobku pro něho a Beatrici. Ta však byla dokončena jen zčásti a vzhledem k tomu, že Lodovico zemřel v zajetí ve Francii a Beatrice je pohřbena v Miláně, byla dokončená část hrobky, zobrazení ležících manželů, přenesena do kartuziánského kláštera v Pavii a nyní je umístěna v transeptu kostela.[1]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Beatrice d’Este (Sforza) na německé Wikipedii.
- ↑ Monumento funebre di Ludovico il Moro e Beatrice d'Este Archivováno 20. 4. 2021 na Wayback Machine., navštíveno 21. 9. 2020
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Julia Cartwright: Beatrice d’Este, Duchess of Milan, 1475–1497. A study of the Renaissance. AMS Press, New York 1973 (přetisk vydání Londýn 1905).
- Karen Essex: Da Vinci und die Principessa. Historischer Roman. Köln: Bastei Lübbe 2010.
- Antonius Lux (Hrsg.): Große Frauen der Weltgeschichte. Tausend Biographien in Wort und Bild. Sebastian Lux Verlag, München 1963, S. 158
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Beatrix Estenská na Wikimedia Commons