Pygathrix
![]() | |
---|---|
![]() Langur duk (Pygathrix nemaeus) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | savci (Mammalia) |
Řád | primáti (Primates) |
Podřád | Haplorhini |
Infrařád | opice (Simiiformes) |
Čeleď | kočkodanovití (Cercopithecidae) |
Podčeleď | hulmani (Colobinae) |
Rod | langur (Pygathrix) Geoffroy, 1812 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Pygathrix (česky langur) je rod kočkodanovité opice původem z Indočíny.
Systematika
[editovat | editovat zdroj]Za popisnou autoritu rodu Pygathrix je pokládán francouzský přírodovědec Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (1812). V rámci zoologického systému spadá tento rod do čeledi kočkodanovitých (Cercopithecidae) a podčeledi hulmanů (Colobinae). Jeho zástupci nesou v češtině rodové jméno langur, jež je však sdíleno i zástupci rodu Rhinopithecus Milne-Edwards, 1872. Languři z rodu Rhinopithecus mohou být v některých zdrojích klasifikováni přímo v rámci rodu Pygathrix, např. v rámci samostatného podrodu.[1]
Následující systém uvádí pouze druhy rodu Pygathrix v užším smyslu, v souladu s 3. vydáním Mammal Species of the World z roku 2005:[2][3]
- Pygathrix cinerea (Phan Trung Nghia, 1997)
- Pygathrix nemaeus (Linnaeus, 1771) – langur duk
- Pygathrix nigripes (Milne-Edwards, 1871) – langur černobércový[1]
Příbuzenské vztahy asijských hulmanů je obtížné rekonstruovat pro jejich složitou biogeografickou a evoluční historii, během níž se zřejmě uplatňovaly i vzájemné hybridizace. Rody Pygathrix a Rhinopithecus však zřejmě tvoří jeden klad společně s kahauy Nasalis a Simias.[2][4]
Charakteristika
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Black-shanked_douc.jpg/220px-Black-shanked_douc.jpg)
Langur duk, zřejmě nejznámější zástupce tohoto rodu, dosahuje délky těla 40 až 60 cm a délky ocasu 59 až 77 cm.[5] V porovnání s langury rodu Rhinopithecus jsou zástupci rodu Pygathrix spíše menší, s nepříliš výraznou pohlavní dvojtvárností a ocasem zhruba o délce hlavy a těla. Nos bývá jen málo výrazný. Pozoruhodné barevnosti u těchto opic dosahuje jejich osrstění.[1][2] Langur duk patří mezi nejbarevnější druhy opic vůbec:[5] dospělci se vyznačují stříbrně černým tělem, bělavými předními končetinami, černými stehny a ploskami dolních končetin, hnědými holeněmi a lýtky, tělově hnědým obličejem, černým čelem a bělavými licousy, krkem a okolím úst. Samci mají navíc červený penis a bílý šourek.[1]
Jde o opice smíšených až spíše listnatých lesů; listy, plody a semena také tvoří hlavní podíl jejich jídelníčku. Pro langura duk jsou typické sociální skupiny mnohosamcového-mnohosamicového charakteru, jež může tvořit 17 až 45 zvířat (byť v nepříznivých dobách se mohou takové tlupy rozdrobit do méně početných skupinek). Naproti tomu pro langury černobércové bývá typické spíše jednosamcové sociální uspořádání, s průměrně asi 7 zvířaty na tlupu. Během období dešťů se počet opic v jedné skupině může zvýšit až na 20.[2] Vyjma obratných skoků se languři rodu Pygathrix mohou pohybovat i pomocí závěsné lokomoce. Schopnost brachiace se u vyšších primátů vyvinula několikrát nezávisle na sobě, přičemž v případě srovnání těchto langurů, chápanů a gibonů lze pozorovat konvergence v zatížení končetin a pohybech v rameni a lokti.[6]
Domovinou těchto špatně známých opic je severovýchodní Indočína.[1] Všechny druhy patří mezi kriticky ohrožené a jejich budoucnost je nejistá.[7]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c d e VANČATA, Václav. Primatologie – Díl 2. Catarrhina - opice a lidoopi. Praha: Univerzita Karlova, 2003. S. 91–92.
- ↑ a b c d FLEAGLE, John G. Primate Adaptation and Evolution. 3. vyd. San Diego: Elsevier, 2013. Dostupné online. ISBN 978-0-12-378632-6. S. 138, 139, 145.
- ↑ Pygathrix – Mammal Species of the World, 3rd Edition [online]. Bucknell Univesity [cit. 2023-11-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ SPRINGER, Mark S.; MEREDITH, Robert W.; GATESY, John. Macroevolutionary Dynamics and Historical Biogeography of Primate Diversification Inferred from a Species Supermatrix. PLOS ONE. 2012-11-16, roč. 7, čís. 11, s. e49521. Dostupné online. ISSN 1932-6203. DOI 10.1371/journal.pone.0049521. PMID 23166696. (anglicky)
- ↑ a b ANDĚRA, M. Savci (1). Praha: Albatros, 1997. (Svět zvířat). S. 118.
- ↑ BYRON, C. D.; GRANATOSKY, M. C.; COVERT, H. H. An anatomical and mechanical analysis of the douc monkey (genus Pygathrix ), and its role in understanding the evolution of brachiation. American Journal of Physical Anthropology. 2017-12, roč. 164, čís. 4, s. 801–820. Dostupné online [cit. 2023-11-30]. ISSN 0002-9483. DOI 10.1002/ajpa.23320. (anglicky)
- ↑ Pygathrix [online]. IUCN [cit. 2023-11-30]. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Pygathrix na Wikimedia Commons
Taxon Pygathrix ve Wikidruzích