Rüütel
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/38/Accolade_by_Edmund_Blair_Leighton.jpg/220px-Accolade_by_Edmund_Blair_Leighton.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/En_riddare_red_fram_%28A_knight_rode_on%29_by_John_Bauer.jpg/220px-En_riddare_red_fram_%28A_knight_rode_on%29_by_John_Bauer.jpg)
Proosa
muuda- Rüü ei tee mungaks, ega tee kullatud kannuste kandmine rüütliks.
- Habit maketh no monke, ne wearing of guilt spurs maketh no knight.
- Geoffrey Chaucer, "Testament of Love", II raamat.
- Kes on laitmatu, on alati kartmatu, ent kes on kartmatu, ei ole alati sugugi laitmatu. Niisiis oleks täiesti piisanud sellest, kui öelda "laitmatu rüütel", sest kui ta kardaks, ei oleks ta ju rüütel. Väljend tahtis aga selgesti väljendada kõige esimest etteheidet, mida ühele rüütlile võib teha, etteheidet, et ta kardab, ja võttis siis kõik ülejäänu kokku ühte sõnasse.
- Johann Gottfried Seume, "Apokrüüfid", tlk Krista Räni, LR 13-14 2005, lk 5
- Mina ja elu: konflikt lahendati rüütellike tavade kohaselt. Vastased lahkusid ära leppimata.
- Karl Kraus, "Aforisme", tlk Krista Läänemets, LR 31/1999, lk 63
- [Don Ramón:] Aga pea meeles, et seikluste tee on loobumise tee. On ainult kaht liiki inimesi — kaupmehed ja vaimulikud, rahu ja seikluste otsijad. Rüütlid on püüdnud neid kaht teed ühendada, aga see pole kunagi õnnestunud. Tuleb aeg, kus nad peavad valima — ja siis ei ole neid enam. On ainult nimed nagu tühi mõõgatupp."
- Karl Ristikivi, "Surma ratsanikud". Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1963, lk 15
- "Patriitsid on siin linnas nii mõnegi inimese rüütliseisusesse tõstnud," katkestas teda Vimes. "Näiteks teie sõbra isand Downey. Mida te öelda tahtsite?"
- "Kui te ei taha seda mängimist lõpetada, siis ma ütlen, et rüütliks saamiseks peab inimene ühe öö oma soomusrüüga valvet pidama..."
- "Seda olen ma teinud praktiliselt kõigil öödel oma elus," ütles Vimes. "Kes siinkandis oma soomusrüül silma peal ei hoia, see on hommikuks ilma."
- "... ja palvetama," lisas Rust teravalt.
- "Täpselt nii ma teengi," kinnitas Vimes. "Pole ühtegi ööd mööda läinud, ilma et ma ei oleks mõelnud: "Oh jumalad, ma loodan, et ma sellest eluga välja tulen.""
- "... ja ta peab olema end sõjaväljal tõestanud. Teiste õppinud sõdurite vastu võideldes. Mitte parasiitide ja tänavapättide vastu."
- Vimes hakkas kiivririhma lahti tegema.
- "Noh, praegu pole küll kõige parem aeg, härra lord, aga kui keegi teie mantlit hoiab, siis ma võin teile viis minutit pühendada küll..."
- Terry Pratchett, "Patrioot", tlk Allan Eichenbaum, 2005, lk 165
Draama
muudaHAMLET: Mind vabanda: ma tegin ülekohut;
kuid anna andeks, sest sa oled rüütel.
- William Shakespeare, "Hamlet", V vaatus, 2. stseen, tlk Georg Meri, "Kogutud teosed" (2014), lk 1210
Luule
muuda[Roland Olivier'le:]
"Senjööri eest peab rüütel kannatama
ükskõik mis häda, kanget kuumust, külma
ja mitte säästma oma verd ja ihu!...
Las lööb sul oda, minul Durendal,
mu tubli mõõk, mis saadud suurelt keisrilt.
Kui selles lahingus mind tabab surm,
siis öelgu see, kes omandab mu mõõga:
"See siin on ustava vasalli mõõk."
- "Rolandi laul", tlk Johannes Semper, rmt: "Keskaja ja vararenessansi kirjanduse antoloogia", 1962, lk 114
Vaene rüütel maa peal roitis,
kõigist rüütleist vaguraim.
Hämar leek tal põues loitis,
julge, sirge oli vaim.
/---/
Nägi rüütel minnes Šveitsi
nägemuse risti all:
Jeesu ema, puhas neitsi,
üllas Maarja ilmus tal:
Rüütel, hardund pühapaistest,
muust maailmast hoidis end,
ainsagagi maistest naistest
kunagi ei kõnelend.
/---/
Siis kui rüütlid hardal meelel,
mõttes oma ideaal,
oma daami nimi keelel,
läksid sõtta Pühal maal,
"Lumen coeli, Sancta Rosa,"
hüüd tal teistest üle käis.
Musulmanid said talt koosa,
põgenesid, hirmu täis.
/---/
Aga tunnil, kui ta suri,
siis, kui kehast lahkus hing,
valvel oli vanakuri,
valmis seatud põrguling
püüdma meest, kes pööras pale
ainult Jeesu emale
ega mõelnud jumalale,
au ei näidand temale.
Maarja ise astus aga
välja tema kaitseks siis,
oma paladiini vaga
põrmust paradiisi viis.
- Aleksandr Puškin, "* Vaene rüütel", tlk August Sang, rmt: "Luuletused. Poeemid" (1972), lk 98-100