Alina (ooper)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/19/Gaetano_Donizetti_-_Alina%2C_regina_di_Golconda_-_titlepage_of_the_libretto%2C_Rome_1829.png/220px-Gaetano_Donizetti_-_Alina%2C_regina_di_Golconda_-_titlepage_of_the_libretto%2C_Rome_1829.png)
"Alina" (originaalis Alina, regina di Golconda – Alina, Golconda kuninganna) on Gaetano Donizetti melodraama (melodramma) kahes vaatuses Felice Romani libretole Michel-Jean Sedaine’i teksti järgi, mis oli kirjutatud Pierre-Alexandre Monsigny heroilisele ooper-balletile "Aline, reine de Golconde" (1766). See omakorda lähtus Stanislas-Jean de Boufflers’ romaanist "La reine de Golconde" (1761).
Esmaettekanne 12. mail 1828 Genova Teatro Carlo Felices. Rollide esmaesitajad olid Comelli Rubini (Alina), Antonio Crippa (Hassan), Carolina de Vincenti (Fiorina), Giuseppe Frezzolini (Belfiore), Antonio Tamburini (Volmar) ja Giovanni Battista Verger (Seide).
Ajalugu
[muuda | muuda lähteteksti]Tugevate Rossini mõjutustega ooper oli komponeeritud Genova uue ooperimaja Teatro Carlo Felice avahooajaks. Donizettile valitud süžee eriti ei meeldinud, kuid Felice Romani veenis teda teemaga soostuma ning ulatas maestrole valmis libreto 1828. aasta veebruari lõpupäevadel. Komponeerimise ajal tundis Donizetti muret primadonna pärast, kuna algselt nimiosatäitjaks mõeldud Letizia Cortesi ei vastanud tema ootustele. Sopran vahetati välja ning osa sai kuulsa tenori Giovanni Battista Rubini abikaasa Adelaide Comelli-Rubini.
10. oktoobril 1829 esitati Rooma Teatro Valles muudetud versioon, kus Alina rollis oli Annetta Fischer. Muudatused sisaldasid ka hiljem kuulsaks saanud tenori aaria "Dunque invan" ja Alina finaali rondo "Su l'ali di sospiri". See tõsise sisuga, kuid komöödiaks nimetatud teos püsis paljude Itaalia teatrite repertuaaris mõne aasta. 1849 ja 1859. aastal esitati ka Barcelonas. Vajus siis rohkem kui sajandiks unustusse. 1987 etendati Ravennas, kus pälvis suurt tähelepanu. Seejärel on Itaalias siin-seal ette kantud.
Samal teemal on Franz Berwaldi ooper "Drottningen av Golconda" (1865).
Tegelased
[muuda | muuda lähteteksti]Roll | Hääleliik | Rollide esmaesitajad 12. mail 1828 |
---|---|---|
Alina, karjane, hiljem Golkonda kuninganna | sopran | Annetta Fischer |
Fiorina, orjatar | metsosopran | Carolina De Vincenti |
Seide, kuninganna visiir | tenor | Giovanni Battista Verger |
Volmar, Prantsuse suursaadik, Alina armastatu | bariton | Antonio Tamburini |
Belfiore, Volmari teener, Fiorina armastatu | buffo bass | Giuseppe Frezzolini |
Hassan, õukonnaametnik | tenor | Antonio Crippa |
Süžee
[muuda | muuda lähteteksti]Tegevus toimub Indias Golkondas 17. sajandi alguses. Golkonda kuninganna Alina viivitab andma nõusolekut abielluda Seidega, sest äsja saabunud Prantsusmaa suursaadik Volmar on äratanud temas tähelepanu. Tuleb välja, et Volmar on Alina kaua aega kadunud olnud abikaasa. Volmari teener Belfiore oli abielus Alina teenijanna Fiorinaga. Seide pingutab kõigest väest, et nurjata Alina ja Volmari taasühinemist, kuid see ei õnnestu. Kaua lahusolnud paarid heidavad taas ühte.
Muusikalood
[muuda | muuda lähteteksti]- Alina aaria "Che val ricchezza e trono"
- Seide ja Hassani duett "Oh rabbia! Elle é d’essa certamente"
- Ansambel kooriga "Fra quante il mar dell’Indie"
- Alina ja Fiorina duett "Recati sian nel giardin segreto"
- Volmari aaria "In qual luogo sono io!"
- Belfiore ja Volmari duett "Bel paese, ciel ridente"
- Alina, Fiorina, Volmar ja Belfiore kvartett "Insiem si consultano"
- Seide aaria kooriga "Dunque invan mi lusingai"
- Fiorina aaria kooriga "Più d'Alina impaziente"
- Koor "Andiam: cogliamo i grappoli"
- Volmari ja Alina duett "Sei pur tu che ancor rivedo?"
- Belfiore aaria kooriga "Io sognai che disperato"
- Seide ja Alina duett "Io t'amo Alina, io t'amo"
- Alina finaali aaria kooriga "Ma più presso, ma più forte"
Allikad
[muuda | muuda lähteteksti]- Charles Osborne. The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti and Bellini, Amadeus Press, 1994
- Tiit Made. Ooperimaailm I köide, Tallinn, 2012
- Nuova Era. Gaetano Donizetti Alina, regina di Golconda CD, Hamburg, 1987