Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti
Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti | |
---|---|
![]() |
|
Tunnisteet | |
IUPAC-nimi | Bis(2-etyyliheksyyli)ftalaatti |
CAS-numero | |
PubChem CID | |
SMILES | O=C(OCC(CC)CCCC) C1=CC=CC=C1C(OCC(CC)CCCC)=O |
Ominaisuudet | |
Molekyylikaava | C24H38O4 |
Moolimassa | 390,56 g/mol |
Sulamispiste | −50 °C (223 K) |
Kiehumispiste | 385 °C (658 K) |
Liukoisuus veteen | 3·10-6 g/l (20 °C)[1] |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/DEHP_Isomers_V.1.svg/320px-DEHP_Isomers_V.1.svg.png)
Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti (C24H38O4), josta käytetään myös nimiä DEHP, dioktyyliftalaatti ja bis(2-etyyliheksyyli)ftalaatti, kuuluu ftalaattien aineryhmään. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan väritön tai heikosti värillinen viskoosinen neste, jolla tunnusomainen haju. Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatin rakennekaava on C6H4(COOC8H17)2, moolimassa 390,6 g/mol, sulamispiste −50 °C, kiehumispiste 385 °C, suhteellinen tiheys 0,986 g/cm3, leimahduspiste 215 °C o.c., itsesyttymislämpötila 350 °C ja CAS-numero 117-81-7. Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti ei liukene veteen.
Suomessa di(2-etyyliheksyyli)ftalaatistä suurin osa (80–90 %) käytetään muovien pehmittiminä, mutta viime vuosina sen käyttö on vähentynyt ja sitä on korvattu erityisesti di-isononyyliftalaatilla (DINP) ja di-isodekyyliftalaatilla (DIDP).
Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti on luokiteltu EU:ssa lisääntymisterveydelle vaaralliseksi kemikaaliksi.[2]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Bis(2-ethylhexyl) phthalate:Water solubility European Chemicals Agency. Viitattu 12.6.2024. (englanniksi)
- ↑ Lisääntymiselle vaaralliset aineet tyosuojelu.fi. Arkistoitu 15.12.2019. Viitattu 25.11.2019.