Oiva Arvola
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/07/Ukonjarvi-1965.jpg/250px-Ukonjarvi-1965.jpg)
Oiva Väinö Arvola (1. heinäkuuta 1935 Kolari – 23. tammikuuta 2021 Rovaniemi[1]) oli suomalainen kirjailija ja opettaja.[2] Keskeisiä teemoja hänen kirjallisuudessaan ovat Lapin luonto ja ihminen.[3]
Henkilöhistoria
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kolarissa syntynyt Arvola valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1958 Kemijärveltä[2] ja asui sittemmin Rovaniemellä.[2] Opettajana ja koulunjohtajana Arvola ehti toimia Ylitorniolla, Kittilässä, Rovaniemen maalaiskunnassa ja Rovaniemellä.[4] Hän perusti 1985 Nivankylään niin sanotun Kampsuherran valtakunnan.[5]
Kirjallinen tuotanto
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Romaanien ohella Arvola kirjoitti kuunnelmia, runoja, saagoja, novelleja ja televisionäytelmiä; useat hänen teatterinäytelmistään ovat syntyneet yhteistyössä Jorma Eton kanssa.[6] Arvola tunnettiin etenkin saagoistaan ja ”sagaismeistaan”, joita on käännetty yli kymmenelle kielelle ja joita hän itse esitti[7] – merkittävimpänä saavutuksena Kampsuherrain saagat.[6] Arvola toimi myös Kalevan ja Lapin Kansan teatteri- ja kirjallisuuskriitikkona sekä Lapin Kansan pakinoitsijana.[8]
Vuonna 2009 Oiva Arvola julkaisi koko saagatuotantonsa viiden äänilevyn kokonaisuutena. Tallenne sisältää 262 saagaa ja on kestoltaan 20 tuntia.[9]
Teoksia
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Helvetin 16, näytelmä (1968), Jorma Eton kanssa
- Hyvää iltaa – henki menee: Poromies Heikin seikkailut sota-ajassa (1970), Jorma Eton kanssa
- Rakkaudesta viis eli Madame B:n asiakkaat (1970), Jorma Eton kanssa
- Jietaran juustoista (1970), Jorma Eton kanssa
- Saatanan seitsemäntoista: Kaamos-revyy (1972), Jorma Eton kanssa
- Kesäpäivän seisaus, romaani (1972)
- Vieraat ajat, romaani (1973)
- Taivaan painamat, romaani (1975)
- Kaamosmaa, romaani (1976)
- Linnustajan maa, runokokoelma (1977)
- Kampsuherrain saagat (1981)
- Talvisilmut, novellikokoelma (1983)
- Neljän tuulen saagat (1985)
- Seittemän siulan saagat (1986)
- Selvänäkijäin saagat (1990)
- Yhtäkoska. Yliperän kielen sanakirja (1999)
- Kultaisen kaivon saagat (2000)
- Kenkähullun matka, romaani (2005)
Palkintoja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1958[10]
- Maakuntakirjailijat-mitali 2008[11]
- Lapin Tarinamestareiden kunniajäsen 2012[5]
- Kolarin kulttuuripalkinto 2015[12]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Sirén, Vesa: Kirjailija ja Yliperän murteen mestari Oiva Arvola on kuollut Helsingin Sanomat. 24.1.2021. Viitattu 24.1.2021.
- ↑ a b c Paavilainen, Ulla (päätoim.): Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015, s. 58–59. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
- ↑ Oiva Arvola (Arkistoitu sivu) Rovaniemen kaupunki. Viitattu 21.8.2015.
- ↑ Korhonen, Juhani – Rantala, Risto (toim.): Suomalaisia kirjailijoita, s. 20. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-19094-6.
- ↑ a b Antikainen, Hillevi: Oiva Arvola ja Uuttu-Kalle tarinamestareiksi Yle Uutiset. 30.4.2012. Viitattu 28.11.2014.
- ↑ a b Rantala, Risto – Turtia, Kaarina (toim.): Otavan kirjallisuustieto, s. 56. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
- ↑ Oiva Arvolan uusin romaani sijoittuu koulumaailmaan. Luoteis-Lappi, 8.12.2005, s. 10.
- ↑ Arvola, Oiva: Kirjallisuus Shamaanivaltakunta. Viitattu 28.11.2014.
- ↑ Oiva Arvola äänitti koko saagatuotantonsa. Luoteis-Lappi 19.11.2009. Viitattu 26.9.2017.
- ↑ Arvola, Oiva Kirjasampo.fi. Viitattu 28.11.2014.
- ↑ Maakuntakirjailijat-mitali Veikko Huoviselle ja Oiva Arvolalle MTV Uutiset. 16.11.2008. Viitattu 28.11.2014.
- ↑ Haapanen, Liisa: Kolarin kunta palkitsi kirjailija Oiva Arvolan Yle Uutiset. 10.2.2015. Viitattu 21.8.2015.
|