Taktisuus
Siirry navigaatioon
Siirry hakuun
Taktisuus on polymeerin ominaisuus, joka määrittyy polymeerin stereoisomeerien jakauman perusteella. Polymeerit voidaan jakaa isotaktisiin, syndiotaktisiin ja ataktisiin polymeereihin.[1]
Lajittelu
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/Isotactic-A-2D-skeletal.png/400px-Isotactic-A-2D-skeletal.png)
Isotaktisen polymeerin toistuvilla osilla on sama konfiguraatio.[1]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Syndiotactic-2D-skeletal.png/400px-Syndiotactic-2D-skeletal.png)
Syndiotaktisen polymeerin konfiguraatio on peräkkäisillä osilla vastakkainen.[1]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Atactic-2D-skeletal.png/400px-Atactic-2D-skeletal.png)
Ataktisen polymeerin osien konfiguraatio on satunnainen.[1]
Vaikutukset muotoon
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Taktisuudella voi olla hyvin suuri merkitys polymeerin muotoon. Esimerkiksi isotaktinen polypropyleeni on kiteinen, kun taas ataktinen polypropyleeni on amorfinen eikä jaa samoja teollisuudessa tarvittavia mekaanisia muovien muovaamiseen vaadittuja ominaisuuksia kuin isotaktinen muotonsa.[1]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Hamley, Ian W.: Introduction to Soft Matter: Polymers, Colloids, Amphiphiles and Liquid Crystals. Springer, 2002. ISBN 978-0387952673.