hupi
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈhupi/
- tavutus: hu‧pi
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | hupi | huvit |
genetiivi | huvin | hupien (hupein) |
partitiivi | hupia | hupeja |
akkusatiivi | hupi; huvin |
huvit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | huvissa | huveissa |
elatiivi | huvista | huveista |
illatiivi | hupiin | hupeihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | huvilla | huveilla |
ablatiivi | huvilta | huveilta |
allatiivi | huville | huveille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | hupina | hupeina |
translatiivi | huviksi | huveiksi |
abessiivi | huvitta | huveitta |
instruktiivi | – | huvein |
komitatiivi | – | hupeine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | huvi- | |
vahva vartalo | hupi- | |
konsonantti- vartalo |
- |