jahkaileminen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]jahkaileminen (38)
- teonnimi verbistä jahkailla
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | jahkaileminen | jahkailemiset |
genetiivi | jahkailemisen | jahkailemisten jahkailemisien |
partitiivi | jahkailemista | jahkailemisia |
akkusatiivi | jahkaileminen; jahkailemisen |
jahkailemiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | jahkailemisessa | jahkailemisissa |
elatiivi | jahkailemisesta | jahkailemisista |
illatiivi | jahkailemiseen | jahkailemisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | jahkailemisella | jahkailemisilla |
ablatiivi | jahkailemiselta | jahkailemisilta |
allatiivi | jahkailemiselle | jahkailemisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | jahkailemisena (jahkailemisna) |
jahkailemisina |
translatiivi | jahkailemiseksi | jahkailemisiksi |
abessiivi | jahkailemisetta | jahkailemisitta |
instruktiivi | – | jahkailemisin |
komitatiivi | – | jahkailemisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | jahkailemise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
jahkailemis- |