kelkka
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- talvella lumella tai jäällä jalasten varassa liikkuva laite
- (urheilu) kolmessa kelkkailulajissa käytettävät kelkat
- kiskolla liikkuva koneenosa, kuten CD-aseman ulos työntyvä osa
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkelkːɑ/
- tavutus: kelk‧ka
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kelkka | kelkat |
genetiivi | kelkan | kelkkojen (kelkkain) |
partitiivi | kelkkaa | kelkkoja |
akkusatiivi | kelkka; kelkan |
kelkat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kelkassa | kelkoissa |
elatiivi | kelkasta | kelkoista |
illatiivi | kelkkaan | kelkkoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kelkalla | kelkoilla |
ablatiivi | kelkalta | kelkoilta |
allatiivi | kelkalle | kelkoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kelkkana | kelkkoina |
translatiivi | kelkaksi | kelkoiksi |
abessiivi | kelkatta | kelkoitta |
instruktiivi | – | kelkoin |
komitatiivi | – | kelkkoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | kelka- | |
vahva vartalo | kelkka- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. liukuva esine
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]- verbit: kelkkailla
Yhdyssanat
[muokkaa]kelkkamäki, maalarinkelkka, mahakelkka, moottorikelkka, napakelkka, potkukelkka, pyöräkelkka, rattikelkka, suksikelkka, vesikelkka, vipukelkka
Idiomit
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- kelkka Kielitoimiston sanakirjassa