muninta
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈmunint̪ɑ/
- tavutus: mu‧nin‧ta
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | muninta | muninnat |
genetiivi | muninnan | munintojen (munintain) |
partitiivi | munintaa | munintoja |
akkusatiivi | muninta; muninnan |
muninnat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | muninnassa | muninnoissa |
elatiivi | muninnasta | muninnoista |
illatiivi | munintaan | munintoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | muninnalla | muninnoilla |
ablatiivi | muninnalta | muninnoilta |
allatiivi | muninnalle | muninnoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | munintana | munintoina |
translatiivi | muninnaksi | muninnoiksi |
abessiivi | muninnatta | muninnoitta |
instruktiivi | – | muninnoin |
komitatiivi | – | munintoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | muninna- | |
vahva vartalo | muninta- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. muniminen
Tälle sanan merkitykselle ei valitettavasti vielä ole lisätty käännöksiä, mutta voit halutessasi lisätä ne. |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- muninta Kielitoimiston sanakirjassa