puuttua
Suomi
[muokkaa]Verbi
[muokkaa]puuttua (52-C) (taivutus[luo])
- olla poissa jostakin ja aiheuttaa siten sen vajavaisuus
- Vain yksi pala puuttuu tästä palapelistä.
- olla olematta jollakin/jollakulla ja aiheuttaa siten sille puute tai tarve
- Siltä mieheltä ei ole koskaan puuttunut rahaa.
- sekaantua johonkin
- Älä puutu tähän asiaan!
- (vanhahtava) kajota, käydä käsiksi
- Mutta kun hän istui tuomarinistuimella, lähetti hänen vaimonsa hänelle sanan: ”Älä puutu siihen vanhurskaaseen mieheen, sillä minä olen tänä yönä unessa paljon kärsinyt hänen tähtensä.” (Vanha kirkkoraamattu, Matt. 27:19)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: [ˈpuːtːuɑ]
Tavutus
[muokkaa]- tavutus: puut‧tu‧a
Käännökset
[muokkaa]3. sekaantua
Ks. sekaantua |
4. käydä käsiksi
Ks. kajota |
Liittyvät sanat
[muokkaa]Synonyymit
[muokkaa]- (aiheuttaa vajavaisuus) uupua
Johdokset
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- puuttua Kielitoimiston sanakirjassa