přítel
Étymologie
[modifier le wikicode]- Du vieux slave приятєль, prijatelĭ (« ami ») qui donne приятел en bulgare, przyjaciel en polonais, priateľ en slovaque, приятель en russe ; plus avant, de l’indo-européen commun *priHo- dont sont issus friend en anglais ou प्रिय, priya (« cher ») en sanscrit.
- Dans les langues slaves, c’est proprement un mot dont les composés —pour le tchèque— sont přát et -el : « celui dont on souhaite [le bien] ».
Nom commun
[modifier le wikicode]Cas | Singulier | Pluriel |
---|---|---|
Nominatif | přítel | přátelé |
Génitif | přítele | přátel |
Datif | příteli ou přítelovi |
přátelům |
Accusatif | přítele | přátele |
Vocatif | příteli | přátelé |
Locatif | příteli ou přítelovi |
přátelích |
Instrumental | přítelem | přáteli |
přítel \priːtɛl\ masculin animé (pour une femme, on dit : přítelkyně)
- Ami.
V nouzi poznáš přítele,
- c'est dans le besoin qu'on reconnait ses amis.
Přátele si drž u těla!, ale nepřátele ještě blíž!
- Soit proche de tes amis mais encore plus de tes ennemis !
- (Famille) Petit ami, concubin.
Její dcera je zatím svobodná, ale už dlouho žije se svým přítelem.
- …Elle vit depuis longtemps avec son petit ami.
Synonymes
[modifier le wikicode]Antonymes
[modifier le wikicode]- nepřítel (« ennemi »)
Dérivés
[modifier le wikicode]- přátelský (« amical »)
- přátelsky (« amicalement »)
- přátelství (« amitié »)
- přátelit, spřátelit (« se lier d'amitié »)
Prononciation
[modifier le wikicode]- tchèque : écouter « přítel [priːtɛl] »
Références
[modifier le wikicode]- Ústav pro jazyk český, Akademie věd ČR, v.v.i., 2008–2015 → consulter cet ouvrage
- Jiří Rejzek, Dictionnaire étymologique tchèque, Leda, Prague, 2001