ד
ד | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||
אלפבית עברי | ||||||||||||
א | ב | ג | ד | ה | ו | |||||||
ז | ח | ט | י | כ | ל | |||||||
מ | נ | ס | ע | פ | צ | |||||||
ק | ר | ש | ת | |||||||||
אותיות סופיות | ||||||||||||
| ||||||||||||
סימנים נוספים | ||||||||||||
| ||||||||||||
ניקוד ופיסוק | ||||||||||||
קמץ • פתח • צירי • סגול | ||||||||||||
חיריק • חולם • קובוץ ושורוק | ||||||||||||
שווא • חטף | ||||||||||||
דגש: קל • חזק • מפיק • רפה | ||||||||||||
קו מפריד • מקף | ||||||||||||
טעמי המקרא |
ד' (שם האות: דָּלֶת) היא האות הרביעית באלפבית העברי. בפי יהודי תימן נקראת האות דָּאל.
הגייה
[עריכת קוד מקור | עריכה]בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ד' נמנית עם חמש האותיות הלשוניות: דטלנ"ת.
ד' היא אחת משש האותיות בג"ד כפ"ת, המקבלות דגש קל בראש מילה ולאחר שווא נח. בימינו אין הבחנה בקרב דוברי העברית בישראל בין הגייתה של ד' דגושה לרפה – שתיהן נהגות כמו האות d במילה האנגלית Dog.
ד' דגושה ייצגה במקור עיצור מכתשי, סותם, קולי ([d] :IPA), כמו d באנגלית.
ד' רפה ייצגה במקור עיצור שיני, חוכך, קולי ([ð] :IPA), כמו th שבמילה האנגלית "Then" (לא כמו ה־TH שבמילה "Thin") או כמו האות ד'אל (ذ) בערבית. ישנן עדיין עדות המקפידות על הגייה זו[דרוש מקור].
ייצוג
[עריכת קוד מקור | עריכה]ככל הנראה נקראת האות דל"ת משום שצורתה בכתב עברי עתיק הייתה דומה לדֶלֶת.
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
ד' (דִּיגּ) באלפבית הפרוטו-כנעני | ד' (דַּלְתּ) באלפבית הפרוטו-כנעני | ד' באלפבית הפיניקי | ד' באלפבית הארמי |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/8/88/Dalet.png)
בקוד ASCII מיוצגת האות ד' בערך E3, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05D3.
בקוד מורס מיוצגת האות ד' באמצעות הרצף (משמאל לימין): ..- (קו נקודה נקודה).
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/e/e3/DaletBraille.png)
הוא ייצוגה של האות ד' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות ד' באמצעות המלה "דוד".
באיתות בדגלי סמפור ד' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה כלפי מטה, ודגל שני הפונה כלפי מעלה.
שימושים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בגימטריה ערכה 4, ובהתאם לכך "יום ד'" הוא יום רביעי וכיתה ד' היא הכתה הרביעית בבית הספר. כאשר האות ד' מופיעה בראש תאריך עברי, פירושה 4,000, למשל: שנת ד'תתנ"א היא השנה ה-4851 בלוח העברי.
בשפה עברית מודרנית שכיחות השימוש באות ד' היא כ־2.59% מכלל אותיות האלפבית העברי.
בקבלה מסמלת האות ד' דלייה וקבלה. בדורות האחרונים החל נוהג אצל יהודים דתיים מסוימים, לציין את שם השם על ידי האות ד' ולא האות ה', כיוון שלדעתם באות ה' יש קדושה המצריכה גניזה. הדבר מתבטא הן בכתבי יד והן בספרים מודפסים.
האות ד' מופיעה בביטויים עבריים אחדים:
- ד' על ד': שטח של ארבע אמות על ארבע אמות, ובהשאלה כינוי לשטח קטן ביותר.
- בד' אמותיו: בסביבתו הקרובה.
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]- د – האות דאל בערבית
- ذ – האות ד'אל בערבית
- דלתא (אות)
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- הערך "ד", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה