Betamax
Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával. |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Betacam_betamax_tapes.jpg/250px-Betacam_betamax_tapes.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/Sony-Betamax-Recorder.jpg/250px-Sony-Betamax-Recorder.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Three_betamax_vcrs.jpg/250px-Three_betamax_vcrs.jpg)
A Betamax (gyakran Betának becézik) egy régi otthoni videókazetta-rendszer, melyet a Sony fejlesztett, és 1975. május 10-én hozott forgalomba. A szalag szélessége 12,7 mm, a kazetta formátuma pedig hasonlít a Betamaxot megelőző U-Matic videokazettákéhoz.
Riválisa, a VHS 1976. szeptember 9-én jelent meg a JVC szárnyai alatt. Ez a formátum a Betamaxszal ellentétben nem használt biztonsági sávot, azonban azimut-alapú felvételi technológiát alkalmazott, hogy ne legyen képáthallás. A "Betamax" név kettős jelentésből ered. A beta egy japán kifejezés, ami a felvételhez használt jeleket jelentette, a "MAX" pedig a maximumot, a formátum nagyszerűségét próbálta leírni.
A Sanyo is létrehozott egy Beta-típust, ez volt a Betacord, amit gyakran hívtak a Betamaxhoz hasonlóan BETA-nak. Érdekes, hogy a Beta-rendszerű videómagnókat a Toshiba, Pioneer, Murphy, Aiwa és a NEC, valamint Zenith Electronics Corporation és a WEGA cégek is hamar elkezdték gyártani a Sonyval kötött szerződés értelmében.
A Betamax-VHS-harc végén érdekes módon végül a VHS került ki győztesként, pedig a Betamax jobb kép- és hangminőséggel, valamint kisebb mérettel rendelkezett. A Sony cég 1988-ban gyártotta le az első VHS videómagnóját, a vereség beismeréseképpen.[1]
A Sony 2002-ben fejezte be a Betamax rendszerű videómagnók gyártását, majd 2015 novemberében bejelentették, hogy 2016 márciusától leállnak a Betamax rendszerű kazetták gyártásával is.[2]
Játékidő és szalaghossz
[szerkesztés]PAL/SECAM rendszerben
[szerkesztés]Típus | Felvételi idő | Szalaghossz |
---|---|---|
L-125 | 30 perc | |
L-165 | ||
L-250 | 65 perc | 80 méter / 262 láb |
L-370 | 95 perc | |
L-500 | 130 perc | 150 méter |
L-750 | 195 perc | 222 méter / 728 láb |
L-830 | 215 perc | 246 méter |
NTSC rendszerben
[szerkesztés]Típus / felvételi mód -> | Beta-I | Beta-II | Beta-III |
---|---|---|---|
L-125 | 15 perc | 30 perc | 45 perc |
L-165 | |||
L-250 | 30 perc | 60 perc | 90 perc |
L-370 | |||
L-500 | 60 perc | 120 perc | 180 perc |
L-750 | 90 perc | 180 perc | 270 perc |
L-830 | 100 perc | 200 perc | 300 perc |
Hivatkozások
[szerkesztés]- ↑ Végleg eltemetik a VHS nagy vetélytársát hvg.hu, 2015. november 10.
- ↑ Betamax is dead, long live VHS The Guardian, 2015. november 10.
Források
[szerkesztés]- Tapes Page Betamax PALsite
- http://videocassettes.ru/catalog10.htm Archiválva 2016. szeptember 20-i dátummal a Wayback Machine-ben