Fates Warning
Fates Warning | |
![]() | |
Információk | |
Eredet | ![]() Hartford (Connecticut) |
Alapítva | 1982 |
Aktív évek | 1982–napjainkig |
Műfaj | progresszív metal |
Kiadó | InsideOut Music Metal Blade Records |
Kapcsolódó előadók | Redemption, OSI, Dream Theater, Slavior, Warlord, Armored Saint, Agent Steel, Anthrax, Gordian Knot |
Tagok | |
Jim Matheos Ray Alder Frank Aresti Joey Vera Bobby Jarzombek | |
Korábbi tagok | |
Fates Warning-tagok listája | |
A Fates Warning weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Fates Warning témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
A Fates Warning egy amerikai progresszív metal zenekar, amely 1982-ben alakult a Connecticut állambeli Hartfordban. Az együttest a Queensrÿche és Dream Theater zenekarokkal együtt a progresszív metal stílus úttörőjeként tartják számon, de a három csapat közül a Fates Warning a legkevésbé sikeres kereskedelmileg. Lemezeik közül a műfaj meghatározó albumai közé tartoznak az 1986-ban megjelent Awaken the Guardian, az 1989-es Perfect Symmetry és az 1997-es A Pleasant Shade of Gray. A Fates Warning fő dalszerzője Jim Matheos, aki az alapítás óta a zenekar tagja. Fennállása óta sok tagcserén esett át az együttes, amelyben Matheos mellett Ray Alder számít meghatározó tagnak, ő 1987 óta a zenekar énekese, frontembere.
Története
[szerkesztés]Kezdetek: az Arch-korszak (1982-1987)
[szerkesztés]A zenekart eredetileg Misfit néven alapította 1982-ben John Arch énekes, Victor Arduini és Jim Matheos gitárosok, Joe DiBiase basszusgitáros, valamint Steve Zimmerman dobos. 1983-ban rögzítették első demofelvételüket, majd a következő évben nevüket Fates Warningra változtatták. 1984-ben Soldier Boy című daluk felkerült a Metal Blade kiadó friss zenekarokat bemutató Metal Massacre V válogatásalbumára. A kedvező fogadtatás hatására a lemezkiadó szerződést ajánlott az együttesnek, és még az év szeptemberében megjelent a Fates Warning első nagylemeze, a Night on Bröcken.[1] Az album dalain nagyban érződik az Iron Maiden zenéjének hatása: a galoppozós gitártémák és a Bruce Dickinson-szerű énekdallamok.[2][3] A lemez két különböző borítóval jelent meg az USA-ban és Kanadában, de egyik rosszabb volt, mint a másik.[4][5] A meseillusztrációnak beillő borítógrafikát az album CD-s újrakiadásakor végül lecserélték egy fotóra, mely a magányos Holdat ábrázolja.[6]
1985 nyarán a Fates Warning Kaliforniába utazott, hogy július-augusztusban Bill Metoyer producer segítségével rögzítsék második albumukat. A The Spectre Within című album októberben jelent meg. A lemezre került dalok közül többet is játszottak már korábban a tavaszi koncerteken.[7] A zene komplexebb és sötétebb hangulatú lett az első lemezhez képest, Arch énektémái és fantasy ihlette dalszövegei is határozott fejlődést mutattak, kezdett formálódni a Fates Warning saját stílusa.[8][9] Ennek ellenére a zenekar neve még mindig nem terjedt el széles körben. Victor Arduini gitáros el is hagyta az együttest, a helyére Frank Aresti (ex-Demonax) érkezett.[1] Novemberben a Motörhead előzenekaraként léptek fel két este is New Yorkban, a következő év tavaszán és nyarán pedig a környező államok klubjaiban turnéztak.[10]
1986 szeptemberében megkezdődtek a harmadik Fates Warning nagylemez, az Awaken the Guardian felvételei. A végül november közepén kiadott korong lett a kritikusok és a rajongók szerint is az Arch-korszak legjobb és legsikeresebb albuma, amely mára progresszív metal klasszikussá vált.[11] A dalok egyediségét a korábbinál összetettebb dalszerkezetek, a sok tempó és témaváltás, a tördelt ritmusok, illetve Arch kiszámíthatatlan szövegritmizálása, a gyakran magasabb hangtartományokba kalandozó vokális kísérletei adják. Az 1980-as évek közepén a Fates Warning ezzel a lemezzel teljesen új utakra lépett a heavy metal műfaj egészét tekintve is.[12]
Pár hónappal a megjelenése után, 1987 elején, az Awaken the Guardian elsőként a zenekar történetében felkerült a Billboard magazin 200-as lemezeladási listájára (a 191. helyen), és 4 hétig a listán is maradt.[13] Januártól áprilisig az USA keleti parti államait járta be az együttes a lemezbemutató turnéval. A siker és a beindulni látszó karrier közepette nagy meglepetésre a Fates Warning személyes ellentétek miatt megvált énekesétől.[14][15] Arch abba is hagyta a zenélést, és bútorasztalosként dolgozott a civil életben. Amikor 1989-ben a Dream Theater megvált előző énekesétől, Arch-ot is elhívták egy meghallgatásra, de végül nem lett az együttes tagja.[16][17] 17 év után 2003-ban tért vissza egy önálló anyaggal (A Twist of Fate), melyen Jim Matheos, Joey Vera és Mike Portnoy játszottak.[18]
Ray Alder és Mark Zonder érkezése (1987-1995)
[szerkesztés]Az új énekes, Ray Alder, a texasi Syrus zenekarból érkezett a Fates Warning soraiba. Amint megtalálták Arch utódját, az együttes neki is látott a következő album felvételeinek ’87 őszén. A negyedik nagylemez 1988 márciusában jelent meg, és a No Exit címet kapta. Az album producerei Roger Probert és Max Norman voltak. Utóbbi Ozzy Osbourne szólólemezeivel szerzett elismerést magának korábban.[1] Az új album hangzása letisztultabb lett, mint elődeinek, és zenei téren is hozott változásokat. A dalokba beszivárgott az abban az időben már több zenekar számára komoly nemzetközi sikert hozó thrash metal stílus agresszivitása, amit Ray Aldernak a Queensrÿche-énekes Geoff Tate-re hasonlító hangja és énekstílusa, illetve a kemény, tördelt riffeket többször pihentető jelleggel felváltó akusztikus gitártémák ellenpontoztak. A progresszív törekvések leginkább az album második felét teljes egészében kitevő masszív 22 perces és 8 tételből álló The Ivory Gate of Dreams dalban mutatkoztak meg. A korábbi fantasy ihlette dalszövegek helyét, Arch távozásával, átvették a személyes jellegű és filozofikus gondolatok.[19][20][21]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Ray_Alder_Headway.jpg/220px-Ray_Alder_Headway.jpg)
A No Exit április végén került fel a Billboard 200-as lemezeladási listájára a 157. helyen,[22] majd öt hét alatt egészen a 111. helyig kúszott fel az album, és összesen 13 hétig szerepelt a listán.[23] A mai napig ez a Fates Warning legjobb kereskedelmi teljesítménye.[13] Az együttesnek rengeteg új rajongót hozott a Silent Cries dalra készített videóklip, melyet az MTV Headbangers Ball című műsora rendszeresen játszott.[24] A lemezbemutató turné május elején indult, és ezúttal szinte az egész Egyesült Államokat bejárták az elkövetkező négy hónapban.[10]
1989 elején a Fates Warning megvált Steve Zimmermantól és Mark Zonder (ex-Warlord) lett az új dobos. Zonder stílusa jóval szerteágazóbb, izgalmasabb, és a zenekar új irányvonalához az ő játékára volt szüksége Matheosnak. A következő album felvételei áprilisában kezdődtek, és a Perfect Symmetry című nagylemez augusztusban jelent meg. A változást már a zenekar logójának lecserélése is jelezte. A Fates Warning zenéjében a riff-orientált megközelítés helyét átvette Zonder és DiBiase hangsúlyossá tett komplex ritmusjátéka,[1] illetve a klasszikus progresszív rockot a metallal összeházasító dalok. A Matheos komor dalszövegeihez illeszkedő szürke, sallangmentes lemezborítót és az új logót Hugh Syme készítette, aki a Rush albumainak látványvilágát az 1970-es években megalkotta. A lemezen vendégszerepelt Kevin Moore akkori Dream Theater billentyűs, az At Fates Hands dalban pedig a Kansas hatására még vonósokat is felvonultattak.[25][26][27] Robert Taylor, az Allmusic kritikusa szerint a Perfect Symmetry album „a progresszív metal stílus egyik történelmi pillanata”.[28]
A Billboard 200-as lemezeladási listájára szeptember közepén lépett fel az album és egy hónap alatt érte el a legjobb pozícióját a 141. helyen, majd újabb egy hónapig szerepelt még a listán.[13] A lemezbemutató turné észak-amerikai köre november-decemberben zajlott, majd az év végén első ízben jöttek át Európába a Manowarral közös karácsonyi mini turné vendégeiként. 1990-ben a Sanctuary zenekar társaságában az Egyesült Államok és Európa klubjaiba is visszatért a Fates Warning. Érdekesség, hogy a novemberi Európa-turné utolsó állomása Galánta volt, az akkori Csehszlovákia területén.[10][29]
A Perfect Symmetry album folytatása 1991 őszén jelent meg és a Parallels címet kapta. Az album producere Terry Brown volt, aki korábban a Rush klasszikus lemezein dolgozott, a borítót pedig újra Hugh Syme készítette.[30] A nagy példakép Rush illetve a kortárs Queensrÿche nyomán az előző albumon megkezdett utat folytatva a Parallels dalai még inkább közérthetőek lettek, egy-egy kivételtől eltekintve háttérbe szorult a Fates Warningra korábban oly jellemző zenei komplexitás, technikás játék.[31][32] Az album kislemezes és klipes dalai (Eye to Eye, Point of View, We Only Say Goodbye) sokszor kerültek be az amerikai rock rádiók és az MTV műsorába.[32]
A Parallels már nem tudott felkerülni a Billboard lemezeladási listájára, ahogy több mint két évtizeden át egyetlen további Fates Warning album sem, így a zenekar számára nem sikerült a nagy áttörés. Az 1992. január-februárban zajló lemezbemutató turné kizárólag az USA-ban zajlott, majd egyetlen Wacken fesztiválos fellépést leszámítva egész 1993-ban eltűnt szem elől az együttes. Jim Matheos ebben az évben adta ki első szólóalbumát (First Impressions).
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Jim_Matheos_%28Fates_Warning%29.jpg/220px-Jim_Matheos_%28Fates_Warning%29.jpg)
A Fates Warning új albumának felvételei 1994 tavaszán zajlottak, ismét Bill Metoyer producer irányításával.[33] A júniusban Inside Out címmel kiadott nagylemez hangulata egészen hasonló lett az előző albumhoz. Magas szintű hangszeres játék, könnyen befogadható, simulékony, ám ezúttal kevésbé emlékezetes dalok.[34][35][36] A Dream Theater zenekarral közös lemezbemutató turné október végén indult az Egyesült Államokban és december elején ért véget, majd jövő év februárjától a két együttes szintén együtt koncertezett másfél hónapon keresztül Nyugat-Európában.[10] 1995 júliusában megjelent a Fates Warning első és mindmáig egyetlen válogatásalbuma, a Chasing Time, amely mind a hét addigi nagylemezükről tartalmaz dalokat, illetve korábban kiadatlan felvételeket, változatokat is.[37]
Majdnem áttörés (1996-2011)
[szerkesztés]A zenekar felállásában újabb változások történtek. Frank Aresti gitáros és az alapító tag basszusgitáros Joe DiBiase is kiléptek. DiBiase helyére Joey Vera érkezett, a pár évvel korábban feloszlott Armored Saint volt basszusgitárosa. Aresti pótlására viszont nem vettek be másik gitárost, hanem a Jim Matheossal jó barátságban lévő és a Dream Theaterből nem sokkal korábban kilépett Kevin Moore billentyűs csatlakozott a Fates Warninghoz, amikor 1996 novemberében stúdióba vonultak, hogy felvegyék a zenekar következő nagylemezét. Moore éppen a Fates Warning ritmusszekciójának (Mark Zonder, Joey Vera) segítségével rögzítette Chroma Key nevű projektje első albumát.[1][38]
Az 1991-es Parallels albumhoz hasonlóan újra a Rush-hoz köthető Terry Brown felügyelte a munkálatokat, amely egy kivételes lemezt eredményezett. Az 1997 áprilisában megjelent A Pleasant Shade of Gray egyetlen ötven perc feletti dalt tartalmaz, melyet 12 részre bontottak. Az album zenéje az előző két lemeznél jóval kísérletezősebb, progresszívebb lett.[39] Jim Matheos két éven keresztül dolgozott a koncepción, a dalszövegeken és a zenén. A 12 tételes mű egy ember gondolatait villantja fel, miközben az ablakából a kinti esőt figyeli, a „szürke egy kellemes árnyalatát”.[40] Az album a progresszív metal stílus egyik klasszikusa.[41][42][43] A dobos Mark Zonder szerint „az A Pleasant Shade of Gray a legjobb dolog, amit a Fates Warning valaha csinált”.[44]
A lemezbemutató turnén Ed Roth, az Impellitteri billentyűse segítette ki a zenekart,[40] a korábbi kétgitáros dalok előadása érdekében pedig másodgitárosként Bernie Versailles (ex-Agent Steel) tartott velük.[1] Az albummal egy éven át koncerteztek 1997 júniusától 1998 májusáig. Az Egyesült Államokat és Európát is kétszer végigjárta az együttes. Az A Pleasant Shade of Gray turnék csúcspontja és befejezése az 1998. május 31-i fellépésük volt a híres hollandiai Dynamo Fesztiválon.[10] A koncert videófelvétele később hivatalosan is megjelent VHS-en.[45] A turnénak emléket állítva még abban az évben kiadták a Still Life című dupla koncertalbumot, az elsőt és máig egyetlent a zenekar történetében.[46] A Fates Warning első koncertvideója is ekkor jelent meg, melyen az élőben teljes egészében eljátszott A Pleasant Shade of Gray album előadását örökítették meg különböző helyszíneken.[47]
Az 1999-es évet projektezéssel töltötték a tagok. Matheos kiadta második akusztikus szólóalbumát (Away With Words), míg Ray Alder, Joey Vera és Bernie Versailles együtt megalakította az Engine zenekart és kiadták első lemezüket.[48]
2000 februárjában vonult stúdióba újra Terry Brown producerrel a Fates Warning, hogy elkészítsék a Disconnected című albumot, amely végül július végén jelent meg. A lemezen ismét közreműködött Kevin Moore billentyűs, és Joey Vera is kisegítőként szerepelt még mindig a Fates Warningban. A hivatalos zenekari fotókon csak Alder, Matheos és Zonder szerepeltek. A Disconnected a hosszú dalok albuma: a két részre bontott címadó mellett ott a 11 perces Something for Nothing és a 16 perces Still Remains.[49] Az album egyfajta folytatása az A Pleasant Shade of Gray-nek, de felfrissítették, modernizálták, súlyosabbra vették a zenekar hangzását.[50]
Az amerikai turné első szakaszát a Nevermore és a Planet X zenekarokkal teljesítette a Fates Warning. A következő szakasz 2001. április-májusban zajlott az Egyesült Államokban a Savatage társaságában, akik frissen megjelent Poets and Madmen albumukkal indultak turnéra.[1][10]
A következő években a Fates Warning tagok újra projektezéssel foglalkoztak. 2002 májusában megjelent az Engine második és egyben utolsó albuma, a Superholic.[51] Júniusban Mike Portnoy kezdeményezésére Jim Matheos, Kevin Moore és a Gordian Knot, ex-Cynic basszusgitáros Sean Malone rögzítették az OSI bemutatkozó albumát (Office of Strategic Influence), amely a következő év elején jelent meg, és mind a progresszív zenerajongók, mind a kritikusok lelkesen fogadták.[1][52][53][54] Szintén 2003-ban Ray Alder és Mark Zonder egy-egy dalban vendégszerepeltek Nick Van Dyk gitáros/billentyűs és Bernie Versailles gitáros Redemption nevű együttesének első albumán. 2005-től, a második albumtól pedig már Alder lett a zenekar énekese.[55]
2003 márciusában adta ki a Metal Blade a Fates Warning videóklipeket és koncertfelvételeket tartalmazó The View from Here DVD-t. Ezen a nyáron közös turnéra indult a progresszív metal három alapcsapata a Dream Theater, a Queensrÿche és a Fates Warning.[10][56] A koncertek nyitózenekara a Fates Warning volt.[57][58] A turnéra visszatért a zenekarba a korábbi gitáros Frank Aresti, míg Mark Zonder dobos személyes okokból nem tudott az együttes rendelkezésére állni, ezért Nick D’Virgilio helyettesítette, a Spock’s Beard ütőse.[1] Zonder a turné utolsó hat állomására tért vissza.[10]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/Frank_Aresti.jpg/220px-Frank_Aresti.jpg)
2004-ben a Fates Warning már a tizedik stúdióalbumán dolgozott, amely aztán októberében jelent még, és egyszerűen az FWX címet kapta. A producer ezúttal nem egy külső fül, hanem Matheos és Alder voltak. A lemezt ugyanaz a felállás rögzítette, mint az előző két albumot, kivéve, hogy a billentyűs témákat és a programozott effekteket ezúttal nem Kevin Moore, hanem Matheos maga írta meg és játszotta fel.[59][60] Az album felvétele után azonban Mark Zonder dobos, aki 15 évet töltött a zenekarban, kilépett.[61] Az FWX egyfajta összefoglalásának tekinthető a Ray Alder csatlakozása óta készült lemezeknek, mindből van benne egy pici, de szervesen kapcsolódik a Disconnected anyagához. Sok elektronika, samplerek, de emellett a gitároknak is van súlya, Alder pedig a megszokott dallamai mellett modern énektémákat is hoz a dalokban.[59][62][63][64]
Az album megjelenését nem követte rendes lemezbemutató turné. 2005 februárjában egy mindössze ötállomásos mini turnéval érkezett Európába a zenekar, melynek részeként február 16-án a Fates Warning első magyarországi fellépésére is sor került Budapesten a Wigwam klubban. A dobok mögé újra Nick D’Virgilio ült be, a másodgitáros posztját pedig a koncerteken ismét a régi zenésztárs Frank Aresti foglalta el.[10][65] Az athéni koncert felvétele Live in Athens címen jelent meg később DVD-n az InsideOut kiadónál.[66] A mini turnét követően a tagok az idejüket inkább a különböző projektjeikkel (Redemption, OSI) töltötték, és 2006-ban is mindössze három koncertet adtak.[1]
2007 novemberében egy 11 állomásos nyugat-európai turnéra állt össze újra a zenekar. Ezen a turnén játszott először a Fates Warning soraiban Bobby Jarzombek dobos, aki a Watchtower gitáros Ron Jarzombek testvére, és korábban a Riot illetve Rob Halford szólózenekarának tagja volt. Az USA-ban megint csak nem indultak turnéra, mindössze a 2009-es Prog Power fesztiválon léptek fel. 2010-ben nyolc koncert erejéig a Parallels album újrakiadásának ürügyén állt össze a Fates Warning 1991-es tagsága (Alder, Matheos, Aresti, DiBiase, Zonder), és 4-4 alkalommal Európában és az Egyesült Államokban adták elő teljes egészében a több mint húszéves album anyagát. 2011 februárjában már újra az aktuális felállás játszott Hollandiában és Németországban a holland Sun Caged társaságában, majd a nyári fesztiválszezonra ismét visszatértek Európába pár koncert erejéig.[10][67]
2011-ben Matheos megírta egy új Fates Warning album dalait, de egyéb elfoglaltságai miatt Ray Alder énekes nem tudott időt szakítani az énektémák kidolgozására. Matheos végül megkereste a Fates Warning eredeti énekesét és közösen fejezték be a dalokat.[68] A Sympathetic Resonance címet kapott album szeptemberben jelent meg Arch/Matheos név alatt, és megmutatta, hogy milyen lenne ma a Fates Warning, ha John Arch lenne az énekes.[69] A következő évben egy német és egy amerikai fesztiválon élőben is bemutatták az album dalait, ahol a Fates Warning korai korszakának klasszikusai is bekerültek a műsorba.[70]
Visszatérés (2012-napjainkig)
[szerkesztés]A zenekar aktuális felállása öt év után, 2012 márciusában indult ismét egy hosszabb, 15 állomásból álló Európa-turnéra, amelynek keretében március 19-én, Budapesten is újra felléptek.[10][71][72] Ekkor már készen állt egy következő Fates Warning album zenei anyaga.[68] A végül Darkness in a Different Light címet kapott albummal közel egy évtized elteltével jelentetett meg új dalokat az együttes 2013 októberében. Az új album már nem a korábbi lemezeket gondozó Metal Blade kiadónál jött ki, hanem a progresszív rock/metal zenékre szakosodott német InsideOut kiadónál. A Darkness in a Different Light albumon játszott először Bobby Jarzombek dobos, aki 2007-ben csatlakozott az együtteshez. Meglepetésként a lemezt rögzítő felállás tagja volt Frank Aresti gitáros is, aki utoljára 1994-ben stúdiózott a zenekarral.[73]
A hosszú kihagyás után megjelent lemezt a kritikusok és a rajongók is jól fogadták.[74][75][76][77] 1989 után újra felkerült a Fates Warning a Billboard 200-as lemezeladási listájára, ahol a 162. helyig jutott,[13] míg a hard rock albumok listáján a 10. helyet szerezte meg.[78] A Darkness in a Different Light dalai az 1980-as évek végi, 1990-es évek eleji Fates Warningot hozták vissza. A gitároké a főszerep, itt nincsenek indusztriális hatások, samplerek, mint a megelőző két anyagon. Szinte a lemezmegjelenéssel egy időben indult októberben a Magyarországot is érintő Európa-turné, majd november közepétől egy hónapon át az Egyesült Államokban koncertezett a zenekar. Frank Aresti helyén Michael Abdow, az amerikai progresszív metal együttes Frozen gitárosa lépett színpadra velük esténként.[10][79] Az európai állomásokon a norvég Divided Multitude kísérte a Fates Warningot, míg Amerikában két hazai csapat, a turné első felében a technikás heavy metalt játszó Halcyon Way, a folytatásban pedig az Artizan nevű power metal zenekar.[10]
2014 tavaszán újra Európába látogatott a Fates Warning, ezúttal csak néhány holland, belga, német és dán koncert erejéig. Szeptemberben a dél-amerikai kontinensen Brazíliában léptek fel két alkalommal az Overload Fesztivál keretében. Október végén ismét Európa következett, hogy a lemezbemutató turnéból korábban kimaradt országokba és városokba is eljusson a zenekar. Ezeken a koncerteken Göran Edman (ex-Malmsteen énekes) Headless nevű együttese melegítette be a közönséget a Fates Warning előtt.[10]
A 2015-ös évet különböző zenei projektjeikkel töltötték a tagok. Joey Vera basszusgitáros eredeti zenekara, az Armored Saint visszatérő lemezén dolgozott (Win Hands Down),[80] Ray Alder pedig a Redemption következő albumán (The Art of Loss).[81] Bobby Jarzombek dobos a dán progresszív metal együttes Beyond Twilight alapítójának, Finn Zierlernek a nagylemezén működött közre (ESC).[82] 2015 októberében indult ismét turnéra a Fates Warning. Az Imminent Sonic Destruction és a Vangough társaságában koncerteztek az USA-ban.[10]
![Fates Warning](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Fates_Warning_in_Bratislava_%282017%29.jpg/220px-Fates_Warning_in_Bratislava_%282017%29.jpg)
A turnét követően megkezdődtek az új album felvételének munkálatai. A 2016. július 1-jén megjelent Theories of Flight lemezt négyesben rögzítette az együttes. Frank Aresti és Michael Abdow csak egy-egy gitárszóló erejéig szerepelnek rajta.[83] A lemezbemutató turné európai szakasza 2017. január-februárban zajlott, és február 2-án ismét Budapesten lépett fel a Fates Warning.[84][85]
Tagok
[szerkesztés]- Ray Alder – ének (1987−napjainkig)
- Jim Matheos – gitár (1982−napjainkig)
- Frank Aresti – gitár (1986−1996, 2005−napjainkig)
- Joey Vera – basszusgitár (2001−napjainkig)
- Bobby Jarzombek – dobok (2007-napjainkig)
Diszkográfia
[szerkesztés]- Night on Bröcken (1984)
- The Spectre Within (1985)
- Awaken the Guardian (1986)
- No Exit (1988)
- Perfect Symmetry (1989)
- Parallels (1991)
- Inside Out (1994)
- A Pleasant Shade of Gray (1997)
- Disconnected (2000)
- FWX (2004)
- Darkness in a Different Light (2013)
- Theories of Flight (2016)
Források
[szerkesztés]- ↑ Wagner 2010: Wagner, Jeff. Mean Deviation: Four Decades of Progressive Heavy Metal. United States: Bazillion Point Books (2010). ISBN 978-0-9796163-3-4
Hivatkozások
[szerkesztés]- ↑ a b c d e f g h i j Garry Sharpe-Young: Fates Warning biography. rockdetector.com. [2015. július 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Night on Bröcken (1984). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 55. o.
- ↑ Night on Bröcken (amerikai kiadás, 1984). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Night on Bröcken (kanadai kiadás, 1984). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Night on Bröcken (amerikai kiadás, 1988). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Fates Warning koncertek, 1985. setlist.fm. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 55-56. o.
- ↑ The Spectre Within (1985). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n o Fates Warning Tour History. Fates Warning Official Site. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Awaken the Guardian (1986). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 56-57. o.
- ↑ a b c d Fates Warning Billboard 200 Chart History. Billboard.com. [2016. október 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 57. o.
- ↑ Carlos Ramirez: Jim Matheos on His Relationship With John Arch and Their New Album. Noisecreep.com, 2011. augusztus 29. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Jeff Kent: John Arch Interview: Guardian Awakened. metaltalk.net, 2011. szeptember 10. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Dream Theater - "The Killing Hand" with John Arch on vocals. YouTube, 2009. október 10. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ John Arch: "A Twist of Fate" (2003). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 59. o.
- ↑ No Exit (1988). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Eduardo Rivadavia: No Exit (1988). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Billboard 200 Weekly Chart, 1988. április 23.. Billboard.com, 1988. április 23. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Billboard 200 Weekly Chart, 1988. május 28.. Billboard.com, 1988. május 28. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 59. o.
- ↑ Wagner 2010 60-61. o.
- ↑ Perfect Symmetry (1989). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Martin Gros (1992. 3). Fates Warning interjú: "Művészfém Amerikából". Metal Hammer H. (30). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Robert Taylor: Perfect Symmetry (1989). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Cselőtei László (1991. 1). Fates Warning koncertbeszámoló (Galánta, Csehszlovákia). Metal Hammer H. (16). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Parallels (1991). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 61-62. o.
- ↑ a b Eduardo Rivadavia: Parallels (1991). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Inside Out (1994). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Robert Taylor: Inside Out (1994). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Inside Out (1994). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 62. o.
- ↑ Robert Taylor: Chasing Time (1995). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Mike W. (1997. 3). Fates Warning interjú: "Visszatérés vagy előrelépés?". Metal Hammer H. (90). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 62. o.
- ↑ a b Uzseka Norbert (1997. 7). Fates Warning: "A Pleasant Shade of Gray" (lemezismertető). Metal Hammer H. (92). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Voivod: Fates Warning: "A Pleasant Shade of Gray" (lemezismertető). Sputnik Music, 2011. január 11. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ A Pleasant Shade of Gray (1997). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Lénárd László (1997. 5). Fates Warning: "Live at the Dynamo" VHS. Metal Hammer H. (92). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Wagner 2010 62. o.
- ↑ Uzseka Norbert (2000. 3). Fates Warning: "Live at the Dynamo" VHS. Metal Hammer H. (122). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Still Life (1998). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ A Pleasant Shade of Gray – Live (1998). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Jason Ankeny: Engine biography. AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Robert Taylor: Disconnected (2000). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Uzseka Norbert (2000. 9). Fates Warning interjú: "Kiakadt progresszió". Metal Hammer H. (127). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Engine: "Superholic" (2002). metal-archives.com. [2016. szeptember 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Bátky Zoltán: OSI: "Office of Strategic Influence" (lemezismertető). Shock! Magazin, 2003. szeptember 18. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Rev. Keith A. Gordon: Office of Strategic Influence (2003). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ OSI biography. ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Eduardo Rivadavia: Redemption biography. AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Fates Warning koncertek, 2003. setlist.fm. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Dream Theater / Queensrÿche / Fates Warning (koncertbeszámoló). Hardrock Haven. [2003. október 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Dream Theater / Queensrÿche / Fates Warning (koncertbeszámoló). cygweb, 2003. július 16. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ a b Wade Kergan: FWX (2004). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ FWX (2004). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Sch-dt (2004. 12). Fates Warning interjú: "Európába készülnek". Hammerworld (170). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Bátky Zoltán: Fates Warning: "FWX" (lemezismertető). Shock! Magazin, 2004. szeptember 10. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Uzseka Norbert (2004. 11). Fates Warning: "FWX" (lemezismertető). Hammerworld (169). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Trey Spencer: Fates Warning: "FWX" (lemezismertető). Sputnik Music, 2007. november 15. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Uzseka Norbert (2005. 4). Fates Warning koncertbeszámoló (Budapest). Hammerworld (173). (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Live in Athens (2005) DVD. ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Fates Warning koncertek, 2011. setlist.fm. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)[halott link]
- ↑ a b Valentin Szilvia: Fates Warning interjú: "Minden csak idő kérdése". Shock! Magazin, 2012. május 3. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Christian Genzel: Arch/Matheos: "Sympathetic Resonance" (2011). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Arch/Matheos Tour 2012. Fates Warning Official Site. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Draveczki-Ury Ádám: Fates Warning interjú: "Akkor sem játszanánk új dalokat, ha készen lennének". Shock! Magazin, 2012. február 5. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Polgár Tamás: Fates Warning koncertbeszámoló (Budapest). Shock! Magazin, 2012. március 23. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Gregory Heaney: Darkness in a Different Light (2013). AllMusic. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Ray Van Horn, Jr.: Fates Warning: "Darkness in a Different Light" (lemezismertető). Blabbermouth. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Joe DiVita: Fates Warning: "Darkness in a Different Light" (lemezismertető). Loudwire, 2013. október 2. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Trey Spencer: Fates Warning: "Darkness in a Different Light" (lemezismertető). Sputnik Music, 2013. szeptember 14. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Darkness in a Different Light (2013). ProgArchives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Fates Warning Billboard Top Hard Rock Albums Chart History. Billboard.com. [2016. október 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Michael Abdow. metal-archives.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Armored Saint: "Win Hands Down" (2015). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Redemption: "The Art of Loss" (2016). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Zierler: "ESC" (2015). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Theories of Flight (2016). discogs.com. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Fates Warning Announces European Tour. Blabbermouth, 2016. szeptember 9. (Hozzáférés: 2016. szeptember 18.)
- ↑ Draveczki-Ury Ádám: Fates Warning, Armored Dawn - Budapest, 2017. február 2.. Shock! Magazin, 2017. február 7. (Hozzáférés: 2017. február 7.)