Nočia
Kitos reikšmės – Nača.
Nočia | |
---|---|
Nočia ties Kalviais
| |
Ilgis | 24,6[1] km |
Baseino plotas | 122,7 km² |
Vidutinis debitas | 0,84 m³/s |
Ištakos | Senkonių apylinkės |
Žiotys | Ūla |
Šalys | ![]() ![]() |
![]() |
Nočia |
Nočia (blrs. Нача) – upė Lietuvoje ir Baltarusijoje; Ūlos dešinysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda prie Senkonių kaimo, 5 km į pietryčius nuo Vydenių. Teka pietų kryptimi: 5 km Lietuvos teritorija (Varėnos rajonas), 14 km Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena ir 6 km Baltarusijos teritorija (Varenavo rajonas). Įteka į Ūlą 66 km nuo jos žiočių, 13 km į pietvakarius nuo Rodūnios.
Vidurupio vaga sureguliuota[2]. Prie upės gyvenviečių nedaug (Kriviliai, Melekonys, Panočiai, Kalviai, Nočia), didžiąją baseino dalį užima miškai ir pelkės.
Etimologija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Upėvardis laikomas baltiškos kilmės, tačiau jo etimologija neaiški. Vladimiras Toporovas siejo su šaknimi *nāt-/nāk, esančia žodžiuose latv. nākt „eiti“, liet. nokti „bręsti“. Kitas bandymas upėvardį sieti su lot. natō „plaukti, tekėti“, sen. gr. νότιος, νοτερός šlapias, drėgnas, dak. net- „tekėti“, skr. स्नाति = IAST: snāti „maudo“, taip pat sen. saks. nat „šlapias, drėgnas“, got. natjan „šlapinti“.[3]
Kita vertus, Nočios upės Vitebsko srityje pavadinimą bandyta aiškinti finougriškais žodžiais: perm. nadz, natj „purvas, dumblas, mulvė“, natša, naša „puta“, suom. nätä „pliurzė, draba“, natta „glitėsiai, mūsai“, est. näsj „valkšnus, klampus“.[4]
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ http://vanduo.gamta.lt/cms/index?rubricId=40e90928-7932-482a-8256-bad979737bdd
- ↑ Nočia. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 215-216
- ↑ Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
- ↑ Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 44.
- Nacza. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VI (Malczyce — Netreba). Warszawa, 1885, 853 psl. (lenk.)