Deni Didro
Deni Didro (1713-1784) – prancūzų rašytojas, filosofas, enciklopedistas.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Denis_Diderot_by_Louis-Michel_van_Loo.jpg/220px-Denis_Diderot_by_Louis-Michel_van_Loo.jpg)
Sentencijos
[keisti]Apie aistras
[keisti]- Aistra be proto yra tarsi burlaivis be vairininko, o protas be aistrų – tarsi karalius be pavaldinių.
- Aistros nepaliaujamai smerkiamos, joms priskiriamos visos žmonių nelaimės ir pamirštama, kad jos yra ir visų mūsų džiaugsmų šaltinis.
- Moterys mus stebina pirmučiausia meilės aistra, pavyduliavimo priepuoliais, nesenkančia motinos meile, pasidavimu prietarams, tuo, kaip jos reaguoja į masines psichozes... Esu matęs begalinės moterų meilės, aistros, begalinio pavyduliavimo, pykčio, baisiausių prietarų, – vyrams tai negalimi dalykai... Moterys neatsparios epidemiškam siautuliui... O moterys, jūs esate keisti vaikai!
Apie protą
[keisti]- Aforizmai – tai geležinės vinys, įkaltos į protą neištraukiamai.
- Kai kas laiko save protingu, kai jo beprotybė snaudžia.
- Meilė dažnai atima protą iš tų, kurie jį turi, ir suteikia tiems, kurie jo neturi.
- Protingas žmogus regi neaprėpiamas galimybes, o kvailys laiko galimu tik tai, kas yra.
- Proto platumas, vaizduotės jėga ir mąstymo aktyvumas – štai kas yra genijus.
Apie tiesą
[keisti]- Kas yra tiesa? Mūsų sprendimų ir gamtos kūrinių sutapimas.
- Nuoširdumas yra tiesos tėvas ir garbingo žmogaus išraiška.
- Tiesa mėgsta kritiką, kritikuojama ji tik laimi; melas bijo kritikos, nes per ją daug ką praranda.
Apie žmogų
[keisti]- Žmogui lemta gyventi visuomenėje; atskirkite jį nuo jos, izoliuokite jį – ir jo mintys susijauks, charakteris sušiurkštės, jo sieloje gims šimtai paikų aistrų, beprotiškos idėjos išleis daigus jo galvoje kaip laukinės kryklės dykynėje.
- Žmogus vienintelis taškas, iš kurio turi viskas išeiti ir į kurį turi viskas sugrįžti.
- Žmonės nustoja mąstyti, nustoję skaityti.
Kitos
[keisti]- Bijodamas mirties, nieko gero nepadarysi; kad vis tiek miršti nuo kokio akmenėlio šlapimo pūslėje, nuo podagros priepuolio ar dėl kitos tokios pat niekingos priežasties, tai verčiau mirti dėl kokio nors didžio reikalo.
- Blogą paveikslą galima paslėpti, bjaurią skulptūrą – sudaužyti, tačiau ką daryti su rūmų fasadu?
- Didelio talento žmonės turi laiką leisti taip, kaip reikalauja pagarba sau ir palikuonims. Ką apie mus pagalvotų ainiai, jeigu nieko jiems nepaliktume.
- Gamta kartais sausoka, bet menas niekad neturi būti sausas.
- Gamtoje viskas tarpusavy susiję. Judėjimas toks pat amžinas, kaip ir materija.
- Geriausias namų vaistas – gera žmona.
- Gydytojai pluša ramstydami mūsų sveikatą, o virėjai – ją niokodami.
- Iš anksto žinodamas, ką nori padaryti, dirbi drąsiai ir sklandžiai.
- Išmanymas, kokie daiktai turi būti, rodo, kad žmogus protingas; išmanymas, kokie daiktai iš tikro yra, rodo, kad žmogus patyręs; išmanymas, kaip juos pagerinti, rodo, kad žmogus genialus.
- Jei aktorių apima plojimų troškulys, tai jis persūdo.
- Jeigu neturi tikslo, tai nieko neveiki, ir nepadarai nieko reikšminga, jei tikslas menkas.
- Kiekviename humaniško žmogaus poelgyje esama moralinio takto, kurio neturi piktas žmogus.
- Kodėl Antikos menininkų kūriniai tokie didingi? Todėl, kad šie menininkai lankė filosofijos mokyklas.
- Kuo didesnis atstumas tarp valdančiojo ir paklūstančiojo, tuo mažiau reikšmės pirmajam turi kraujas, o prakaitas – antrajam.
- Laimingiausias yra tas, kuris suteikia laimę kuo daugiau žmonių.
- Mano draugystė bus pernelyg apdairi, jeigu draugui gresiantis pavojus peprivers manęs pamiršti pavojaus, gresiančio man pačiam.
- Mes laikome bailiu tą, kuris leido savo akivaizdoje įžeidinėti draugą.
- Nemokšiškumas visada pasirengęs žavėtis.
- Nepagarbus vyrų elgesys su moterimi beveik visada rodo, kad ji pati dėl to kalta.
- Niekam nekenkia knyga, prie kurios žiovauji.
- Nuo fanatizmo iki barbarybės vienas žingsnis.
- Pavyduliavimas – tai gobšaus, bijančio netekties gyvūno aistra; tai žmogaus nevertas jausmas, tai mūsų supuvusių papročių padarinys, tai nuosavybės teisės primetimojaučiančiai, mąstančiai, laisvai būtybei vaisius.
- Piktų žmonių gyvenimas kupinas nerimo.
- Siauriausią akiratį turi, labiausiai linkęs į blogį, menkiausiai jaučia tiesą toksai kūrėjas, kuris prietaringas. Po prietaringumo eina vaidmainys.
- Silpnadvasis ir silpnaprotis gali būti pastovus, tačiau tvirtas gali būti tik stipraus charakterio, kilnus ir protingas žmogus.
- Stengtis palikti po savęs daugiau žinių ir laimės nei radome, tobulinti ir didinti gautą palikimą – štai mūsų priedermė.
- Šykštuolis pamiršta, kaip greitai bėga laikas ir koks trumpas gyvenimas.
- Tėvai myli savo vaikus nerimastinga ir atlaidžia meile, kuri juos gadina. Yra kita Meilė, atidi ir rami, kuri juos daro laimingus.
- Veltui bailys mušasi kumščiu į krūtinę, kad įgautų drąsos; galima tik stiprinti jau turimą drąsą bendraujant su drąsuoliais.
- Visuotinis gėris turi būti aukščiausias mūsų elgesio tikslas.
- Vyrai nepagarbiai elgiasi su moterimi beveik visada dėl to, kad ji anksčiau buvo užmiršusi ir netikusiai elgėsi su jais.