Feng Yunshan
Feng Yunshan | |||
---|---|---|---|
Født | 1815[1]![]() Hua | ||
Død | 10. juni 1852![]() Quanzhou | ||
Beskjeftigelse | Militær leder ![]() | ||
Nasjonalitet | Qing-dynastiet Taiping Heavenly Kingdom (1851–) |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/Seal_of_the_Taiping_heavenly_kingdom.svg/250px-Seal_of_the_Taiping_heavenly_kingdom.svg.png)
Feng Yunshan (tradisjonell kinesisk: 馮雲
Den 24. mai 1852 ble Feng dødelig såret av en Qing-skytter rett utenfor byen Quanzhou nord i provinsen Guangxi, og døde etter noen uker.
Liv og virke
[rediger | rediger kilde]Bakgrunn
[rediger | rediger kilde]Feng Yunshan virket som landsbylærer i landsbyen Heluo i Hua fylke i Guangdong[2]. Til tross for sin utdannelse klarte han ikke å bestå de keiserlige prøver.[3] Likesom Hong Xiuquan var han hakka, og han var blant de første av Hongs konvertitter til Hongs tolkning av kristendommen. Denne konversjon gjorde at han mistet sin lærerjobb.[4]
Feng, Hong og to andre slektninger av Hong forlot Hua fylke i april 1844.[5] De dro først til Guangzhou og forkynte i de ytre deler av byen før de dro videre sørover til landsbyen «Hvite Tiger».[6] Derfra dro Feng og Hong videre langt mot sørvest til landsbyen Sigu i Guiping fylke (i Guangxi) der Hong hadde noen fjerne slektninger, blant dem to tidligere konvertitter som var hjemvendte.[7]
I november 1844 vendte Hong hjem uten Feng, som forble i området for å forkynne.[8]
Det Gudstilbedende Selskap
[rediger | rediger kilde]Etter Hong Xiuquans avreise dro Feng dypere og dypere inn i fjellområdet rundt Tistelfjellet, der han forkynte og døpte nye konvertitter.[9] Feng kalte denne gruppe av troende «Det Gudstilbedende Selskap».[10] Hakkaer fra dette område, for det meste fattige og plaget både av banditter og lokale kinesiske familier som mislikte hakkaer på deres arveland, fant tilflukt i denne gruppen og søkte dens samhold og solidaritet.[11]
Den 27. august 1847 kom Hong Xiuquan tilbake til området, til Hong og «Det Gudstilbedende Selskap».[12]
I månedene etter Hong Xiuquans tilbakekomst ble Feng to ganger tatt til fange av et konkurrerende lokalt korps.[13] Den første gangen var i desember 1847, og da ble han befridd ved maktfull inngripen av «Det Gudstilbedende Selskap».[14] Da Feng ble tatt til fange annen gang i januar 1848, ble han sendt til en lokal dommer, som - etter å ha mottatt en bestikkelse fra Gudstilbederne, løslot ham på betingelse av at han vendte tilbake til Guangdong.[15]
Feng var ikke i stand til å vendte tilbake til Gudstilbederne før sommeren det påfølgende året.[16] Da han kom tilbake oppdaget han at Yang Xiuqing og Xiao Chaogui hadde tatt lederskapsoppgaver i «Det Gudstilbedende Selskap».[17] Begge sa at de kunne gå inn i transer, og at de i transene var i stand til å tale som medlemmer av Den hellige treenighet; Gud Fader talte gjennom Yang, og Jesus Kristus gjennom Xiao.[18] Da Feng returnerte sommeren 1849 gransket han og Xiuquan i disse påstander av Yang og Xiao, og erklærte dem for å være sanne og genuine.[19]
Tidlig i 1850 ble Feng den første av «Det Gudstilbedende Selskap» til å gå inn for åpent opprør.[20]
Taipingopprører
[rediger | rediger kilde]Feng ble senere utropt til «Den sørlige konge» av Taipingopprøret. Han ble opprørets strateg og var administrator for kongeriket i dets tidlige fase.
Den 24. mai 1852 rykket taipingerne frem ved Quanzhou uten å ha til intensjon å invadere. En Qing-skytter tilførte da Feng et dødelig skuddsår der han satt i sin bærestol. Da de fikk høre dette, omringet taipingerne Quanzhou, og etter to dager klarte de å bryte gjennom bymurene, og der drepte de alle de borgere som ikke hadde klart på flykte. Feng døde til slutt av sine sår i juni samme år.
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ oppført som 馮雲
山 , mairi.me[Hentet fra Wikidata] - ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 27, 67 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 67 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 67, 69, 80 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 69 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 71 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 71 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 78-79 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 79-80 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 80 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 81, 88 (1996)
- ^ Jonathan D. Spence, God's Chinese Son 95 (1996)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 34 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 34 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 35 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 37 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 35 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 35 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 37 (1966)
- ^ Franz H. Michael: The Taiping Rebellion: History 37 (1966)
Litteratur
[rediger | rediger kilde]- Jonathan D. Spence: God's Chinese Son, Norton 1996