Bugeac
Bugeacul (în ucraineană, rusă și bulgară Буджак, transliterat: Budjak, în turcă și găgăuză Bucak, în germană Budschak) este parte din Basarabia istorică, o regiune de stepă a fostului voievodat al Moldovei, azi situată la sud de Republica Moldova, între hotarul acestui stat, Dunăre și Marea Neagră, în componența Ucrainei de azi.
Bugeac | |||
Moldova - Basarabia - Bugeac Bugeac - Regiunea Odesa | |||
| |||
Geografie | |||
---|---|---|---|
Suprafață | |||
- totală | 13.251 km² | ||
Apă (%) | 9 % | ||
Cel mai mare oraș | Ismail | ||
Fus orar | Ora Europei de Est (UTC+2) | ||
Ora de vară | Ora Europei de Est (UTC+3) | ||
Populație | |||
Populație | |||
- Recensământ 2001 | 617.200 | ||
Densitate | 42,5 loc/km² | ||
- Estimare 2018[1] | ▼563.854 locuitori | ||
Limbi oficiale | ucraineană, rusă, bulgară, local română/moldovenească | ||
Etnonim | (masc.) modovean, (fem.) moldoveancă, (pl.) moldoveni | ||
Guvernare | |||
Sistem politic | raion | ||
Legislativ | Rada Supremă a Ucrainei | ||
Capitala | Izmail, Chilia și Cetatea Albă | ||
Istorie | |||
numele anterior Basarabia, din 1484 denumit Bucak (Bugeac) de Imperiul Otoman | c.a. 1310 sub domnia lui Basarab I | ||
Economie | |||
PIB (PPC) | |||
PIB (nominal) | |||
IDU | (ridicat) | ||
Monedă | Hrivnă ucraineană (UAH ) | ||
Coduri și identificatori | |||
Prefix telefonic | 380 | ||
ISO 3166-2 | UA | ||
Domeniu Internet | .ua | ||
Modifică date / text ![]() |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/BasarabiaBugeac.jpg/350px-BasarabiaBugeac.jpg)
În 1812, când Imperiul Rus a anexat partea de răsărit a Principatului Moldovei, între Prut și Nistru, autoritățile imperiale au extins numele de Basarabia asupra întregului teritoriul anexat, folosind pentru „Basarabia istorică” denumirea turcească de Bugeac. Regatul României a menținut aceste denumiri între 1918 și 1940. În 1940, regiunea a fost atribuită RSS Ucrainene în detrimentul RSSM în cadrul Uniunii Sovietice, în urma Pactului Ribbentrop-Molotov.
Etimologie
modificare„Buceag, în limba tătărească (...), va să zică unghi un colț de pământ. (...), precum ne-o spune Dimitrie Cantemir, care era de origine din cea mai însemnată familie de tătari nogai din câte s-au așezat în țara noastră” [2] După Iorgu Iordan, în limba turcă buçak înseamnă „țară fără păduri și ape permanente, crestată de văi adânci”, dar și „mare buruieniș”.[3]
Istorie
modificare dacilor, bastarnilor și romanilor până în 276
vizigoților 276-375
hunilor 375-463
proto-bulgarilor („cutrigurilor”) 463-840
proto-maghiarilor („Atelközu”) 840-894
pecinegilor 894-1066
cumanilor 1066-1187
Țaratului vlaho-bulgar 1187-1243
tătarilor 1243-1330
Țării Românești 1330-1346
Moldovei 1346-1484
Imperiului otoman 1484-1812
Imperiului țarist (provincia Basarabia) 1812-1856
Moldovei 1856-1859
României 1859-1878
Imperiului țarist (Gubernia Basarabia) 1878-1917
Republicii Democratice Moldovenești 1917-1918
României 1918-1940
Uniunii Sovietice 1940-1941
României 1941-1944
Uniunii Sovietice 1944-1991
Teritoriul actualului Bugeac (~13.200 km pătrați) a făcut parte din vechiul regat Dacic al lui Burebista; ulterior partea sa sudică a fost adusă temporar sub stapânire romană. După ce a trecut în sec. IX-XII prin mai multe stăpâniri, fiind spațiu predilect de așezare a migratorilor (turanici), genovezii încep să construiască mai multe cetăți pe litoralul Marii Negre, dar și pe brațul Chilia din Delta Dunării. Cetățile Oblucița, Chilia și Cetatea Albă au fost toate ori construite, ori extinse de genovezi. În prima parte a secolului al XIV-lea, acest teritoriu intră în stăpânirea lui Basarab I, unificatorul Țării Românești, care pe atunci se numea Basarabia. Ulterior, Moldova preia aceste cetăți, mai ales sub domnia lui Alexandru cel Bun (1399-1432) și păstrează pentru această regiune, moștenită de la Basarabi, numele de Basarabia. În 1484, Moldova lui Ștefan cel Mare este nevoită să renunțe la cetățile de la Marea Neagră și de la Dunăre în favoarea Imperiului Otoman, care denumește regiunea Bucak (citește: Bugeac), însemnând în turcește: „Ținut de frontieră”.
De la 1484 și până la 1812 Bugeacul, care după 1538 va include și cetatea Tighina, face parte din pașalâcul (provincie) turcesc de la Silistra. Tătarii nogai așezați aici devin populația majoritară. Regiunea este cedată rușilor după Pacea de la București din 1812, împreună cu Moldova de la est de Prut. Autoritățile imperiale rusești au alungat populația tătară și o parte din cea moldoveană spre Dobrogea, invitând în schimb din Dobrogea bulgari și găgăuzi ortodocși, iar din alte țări germani, ruși și ucraineni să le ia locul. Scurta stăpânire moldovenească, lunga ocupație turcească apoi rusească, precum și procesul de colonizare de după 1812, explică populația eterogenă a regiunii.
Între 1856 și 1878, o bună parte a Bugeacului, ca parte a județelor Cahul, Bolgrad și Ismail, au intrat sub stăpânirea Moldovei, respectiv a României după 1859.
În 1918 teritoriul va trece în componența României, iar în 1940 este anexat de Uniunea Sovietică, care îl atribuie RSS Ucrainene, în defavoarea RSS Moldovenești. Conform unei înțelegeri între Hitler și Stalin, populația germană este strămutată în Al Treilea Reich. Teritoriul locuit de aceștia timp de peste 100 de ani este colonizat cu populație rusă și ucraineană. Astfel, ucrainenii reușesc să-i devanseze numeric pe români. Inițial, la data de 7 august 1940, Bugeacul a fost constituit într-o regiune administrativă de sine-stătătoare a RSS Ucrainene: regiunea Ismail, dar la data de 15 februarie 1954, a fost anexată regiunii Odesa.
Între 1941 și 1944 teritoriul reintră în componența României, dar în 1944 este reocupat de trupele sovietice. Tratatul de pace din 1947 de la Paris confirmă stăpînirea sovietică asupra Basarabiei, inclusiv a Bugeacului.
La finalul celui de-al Doilea Război Mondial, în timpul negocierilor pentru pace, politicianul sovietic moldovean Nikita Salogor a a propus reunirea teritoriilor care au aparținut Principatului Moldovei, în Moldova Mare.[4][5]
În 1991, ca urmare a destrămării Uniunii Sovietice, Bugeacul devine parte a Ucrainei.
-
„România în starea ce 'ĭ a creat Congresul din Berlin”, caricatură din revista Bobârnacul (1878), care făcea o aluzie la pierderea celor trei județe la nord de Dunăre, în schimbul Dobrogei.
-
Bugeacul în componența Regatului României (granițe actuale).
-
Regiunile istorice ale României Mari
-
Sudul Basarabiei, situația de la 1940. În urma pactului Molotov-Ribbentrop, Basarabia a fost ocupată de trupele sovietice, iar Bugeacul a revenit RSSU-ului, în detrimentul RSS Moldovenești, care a fost privată astfel de ieșirea la Marea Neagră, deși RSSM-ul continua să ocupe majoritatea teritoriului Basarabiei istorice.
-
Cele 9 raioane din cadrul Bugeacului ucrainean.
Împărțire administrativă
modificareDupă 1940 – când U.R.S.S. a reorganizat teritoriile ocupate, încălcând însăși Constituția sovietică, Bugeacul s-a suprapus administrativ regiunii („oblast”) Akkerman (redenumită ulterior Ismail), aflată în cadrul RSS Ucrainene. Din 1954, aceasta a fost inclusă în regiunea Odesa, în care se află și astăzi. Administrativ, pe teritoriul Bugeacului funcționează, azi, 9 raioane vestice ale reg. Odesa:
Actuala diviziune teritorială
modificareRaion | Suprafață km2 |
Populație 2013 |
Populație 2015 |
Populație 2018 |
Densitate |
---|---|---|---|---|---|
orașul Ismail | 54 | ▼73.007 | ▼72.471 | ▼71.985 | 1.343 |
Raionul Bolgrad | 1.364 | ▼69.613 | ▼69.367 | ▼67.640 | 49,6 |
Raionul Cetatea Albă | 1.852 | ▲60.603 | ▲60.718 | ▼60.137 | 32,4 |
orașul Cetatea Albă | 31 | ▲57.196 | ▲57.375 | ▼56.077 | 1.809 |
Raionul Chilia | 1.359 | ▼53.255 | ▼52.730 | ▼51.297 | 37,7 |
Raionul Ismail | 1.254 | ▼51.997 | ▼51.685 | ▼51.122 | 40,8 |
Raionul Sărata | 1.475 | ▼45.519 | ▼45.145 | ▼44.731 | 30,3 |
Raionul Arciz | 1.379 | ▼46.027 | ▼45.400 | ▼44.660 | 32,4 |
Raionul Tarutino | 1.874 | ▼42.020 | ▼41.670 | ▼40.813 | 21,8 |
Raionul Tatarbunar | 1.748 | ▼39.087 | ▼38.901 | ▼38.607 | 22,1 |
Raionul Reni | 861 | ▼37.850 | ▼37.461 | ▼36.785 | 42,7 |
Bugeac
|
13.251 | ▼576.174 | ▼572.923 | ▼563.854 | 42,5 |
Populație
modificareConform recensământului ucrainean din 2001, populație totală a Bugeacului este de 617.200 de persoane. În această regiune istorică, alături de o majoritate relativă ucraineană de 246.900 persoane (40%), locuiesc 129.000 de bulgari (21%), 124.500 ruși (20%) și 78.300 de români/moldoveni (13%).
Bulgarii sunt cel mai mare grup etnic în raioanele Bolgrad (61%), Arciz (39%) și Tarutino (38%), rușii în orașul Ismail (44%), iar români/moldovenii în raionul Reni (49%). În raionul Ismail, 29% din populație este de etnie ucraineană, 28% română/moldoveană și 26% bulgară. Este de notat faptul că în raionul Ismail, populația românofonă a crescut cu 1% din 1989, în timp ce procentajul ucrainenilor și bulgarilor se află în scădere. În restul raionanelor, ucrainenii sunt majoritari.
Importante comunități de români/moldoveni în Bugeac, recunoscute ca atare de autoritățile ucrainene, se mai află în raioanele Sărata (19%, în creștere), Tarutino (17%, în scădere), Chilia Nouă (16%, în creștere), Tatarbunar (9%, în scădere), Cetatea Albă (6%, în scădere), Arciz (6%, în scădere), precum și în orașele Ismail (4%, în creștere), Bolgrad (2%, în creștere) și Cetatea Albă (2%, în scădere).
În Bugeac se află în prezent cca 25 localități cu populație majoritar românească, răspândite în 8 din cele 9 raioane (excepție face doar raionul Bolgrad).
Comunitatea românească după raion
modificareStructura etnică a Bugeacului, conform recensământului din 2001:
Ucraineni (40,2%)
Bulgari (20,9%)
Ruși (20,2%)
Moldoveni (12,7%)
Găgăuzi (4%)
Alții (2%)
Populația românească, la recensământul ucrainean din 2001, după raion și oraș regional:
Raion | Români |
% din popul. totală |
variație procent. față de 1989 |
---|---|---|---|
Raionul Reni | 19.900 | 49% | ▲2% |
Raionul Ismail | 15.100 | 27,6% | ▲0,9% |
Raionul Sărata | 9.400 | 19% | ▲6,7% |
Raionul Tarutino | 7.500 | 16,5% | ▼4,6% |
Raionul Chilia | 9.400 | 15,8% | ▲0,1% |
Raionul Tatarbunar | 3.900 | 9,4% | ▼1,8% |
Raionul Arciz | 3.300 | 6,3% | ▼0,5% |
Raionul Cetatea Albă | 3.900 | 6,2% | ▼1,2% |
orașul Ismail | 1.200 | 4,3% | ▲0,1% |
orașul Cetatea Albă | 1.000 | 1,9% | ▼0,2% |
Raionul Bolgrad | 1.200 | 1,5% | ▲0,7% |
Total | 78.300[8] | 12,7% |
Principalele orașe
modificareOraș | Populație[6] (2015) |
Români (Moldoveni) (2001) |
Ucraineni (2001) |
Ruși (2001) |
Bulgari (2001) | |
---|---|---|---|---|---|---|
1. | Ismail | ▼72.471 | 4,3% | 38% | 43,7% | 10% |
2. | Cetatea Albă | ▼50.086 | 1,9% | 62,9% | 28,2% | 3,7% |
3. | Chilia Nouă | ▼20.311 | 9,8% | 48,6% | 35,4% | 3,5% |
4. | Reni | ▼19.109 | 50% | 17,5% | 15,5% | 8,5% |
5. | Bolgrad | ▼15.499 | ||||
6. | Arciz | ▼14.949 | ||||
7. | Tatarbunar | ▲10.991 |
Hărți etnice
modificare- Recensământul românesc din 1930
Conform recensământului din 1930, compoziția etnică a zonelor din jurul gurilor Dunării (incluzând, desigur, Bugeacul) era aceasta:
-
Structura etnică a județului Cetatea Albă
-
Structura etnică a județului Ismail
- Recensământul ucrainean din 2001
-
Structura lingivistă a comunelor regiunii, româna este marcată în verde (recensământul ucrainean din 2001).
Galerie de imagini
modificare-
Stepa la vest de Ismail
-
Vegetație de stepă în raionul Arciz
-
Păscutul vitelor în raionul Tarutino
-
Vegetație acviferă pe Dunăre la Necrasovca-Veche (Ismail)
-
Stufăriș în Delta Dunării (raionul Chilia)
-
Satul Cleaștiț/Klöstitz, populat de germanii basarabeni până în 1940, azi ucrainean sub numele de Vesela Dolîna.
-
Catedrala din Ismail
-
Dunărea la Ismail
-
Nistrul în apropiere de vărsarea în liman.
-
Limanul Nistrului
-
Marea la Codăești (Cetatea Albă)
Referințe
modificare- ^ „Населення та міграція. Чисельність населення (за оцінкою) на 1 червня 2018 року та середня чисельність у січні–травні 2018 року”. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Mihai Eminescu, Basarabia, Seria „Clio”, Editura Mileniul Trei, Sibiu, 1990, pp.24-25.
- ^ Iorgu Iordan, Toponimia românească, art. „Bugeac”, ed. Academiei RPR, București 1963.
- ^ Chestiunea revizuirii hotarelor RSS Moldovenești: de la proiectul „Moldova Mare” la proiectul „Basarabia Mare” și cauzele eșecului acestora (decembrie 1943 – iunie 1946) (în Romanian), II (2), Archiva Moldaviae, , ISSN 2067-3930
- ^ Numarul 6/1995, Magazin Istoric
- ^ a b uc Демографічна та соціальна статистика. Населення та міграція UkrStat.gov.ua
- ^ „Населення та міграція. Чисельність населення (за оцінкою) на 1 червня 2018 року та середня чисельність у січні–травні 2018 року”. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ uc en Про кількість та склад населення України за підсумками Всеукраїнського перепису населення 2001 року
Legături externe
modificare- Harta Moldovei istorice Arhivat în , la Wayback Machine.
- Описание Бессарабии или Буджака. - Аккерман, 1899.