Haaretz
Haaretz | |
![]() | |
Informații generale | |
---|---|
Țara | ![]() ![]() |
Tip | cotidian |
Format | Berliner |
Proprietar | Familia Schocken (60%) M. DuMont Schauberg (20%) Leonid Nevzlin (20%) |
Editor | Aluf Benn[2] |
Data fondării | 1919 |
Afiliere politică | liberal, stânga |
Limbă | ebraică și engleză |
Frecvența | 1 zi ![]() |
Sediu | Tel Aviv, Israel |
Tiraj | 72.000 (week-end: 100.000)[3] |
Prezență online | |
www.haaretz.co.il (ebraică) www.haaretz.com (engleză) | |
Modifică date / text ![]() |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/HADASHOT_HAARETZ_%28NATIONAL_NEWS%29_DAILY_OF_THE_EARLY_20S.jpg/250px-HADASHOT_HAARETZ_%28NATIONAL_NEWS%29_DAILY_OF_THE_EARLY_20S.jpg)
Haaretz (în ebraică הארץ) (lit. „Țara [Israel]”, inițial Ḥadshot Ha'aretz – ebraică חדשות הארץ, pronunțare în ebraică: [
În ultimele decenii ale secolului al XX-lea și primele decenii ale secolului al XXI-lea cotidianul a devenit cunoscut pentru opiniile sale liberale și de stânga în chestiuni de politică internă și externă. Începând din 2016, ziarul a avut o rată de expunere pe zi lucrătoare de 3,9% în Israel.[5][6]
Istorie și proprietari
[modificare | modificare sursă]Haaretz a fost publicat pentru prima dată în 1918 ca un ziar sponsorizat de administrația militară britanică din Palestina.[7] În 1919 el a fost preluat de un grup de sioniști de orientare socialistă, proveniți în principal din Rusia.[8][9] Ziarul a fost înființat oficial pe 18 iunie 1919 de către un grup de oameni de afaceri, printre care filantropul Itzhak Leib Goldberg, și a fost numit inițial Hadshot Ha'aretz („Știri din țară”). Mai târziu, numele a fost scurtat în Haaretz.[10] Secțiunea literară a ziarului a atras importanți scriitori evrei ai timpului.[11]
Ziarul a fost publicat inițial la Ierusalim. Între 1919 și 1922 el a fost condus de mai mulți redactori printre care și Leib Yaffe. Apariția sa a fost sistată o scurtă perioadă din cauza pierderilor financiare și reluată apoi, la Tel Aviv, la începutul anului 1923, sub conducerea redactorului Moshe Glickson, care a deținut acest post timp de 15 ani. Primăria orașului Tel Aviv i-a acordat ziarului sprijin financiar prin plata în avans a viitoarelor reclame.[12]
Salman Schocken, un om de afaceri evreu sionist care deținea o rețea de magazine în Germania, a cumpărat ziarul în 1937. Fiul său, Gershom Schocken, a devenit redactor-șef în 1939 și a deținut această poziție până la moartea sa, în anul 1990.[13]
Până în august 2006, familia Schocken a deținut 100% din acțiunile grupului Haaretz, dar atunci editorul german M. DuMont Schauberg a achiziționat 25% din acțiuni.[14] Înțelegerea a fost negociată cu ajutorul fostului ambasador israelian în Germania, Avi Primor.[15] Această afacere a fost controversată în Israel, deoarece tatăl lui DuMont Schauberg, Kurt Neven DuMont, a fost membru al Partidului Nazist German, iar editura sa a promovat în trecut ideologia nazistă.[16]
La 12 iunie 2011 s-a anunțat că omul de afaceri ruso-israelian Leonid Nevzlin a achiziționat o participație de 20% în grupul Haaretz, cumpărând 15% de la familia Schocken și 5% de la M. DuMont Schauberg. De atunci, familia Schocken deține 60%, iar M. DuMont Schauberg și Leonid Nevzlin posedă câte 20% fiecare.[17]
Management
[modificare | modificare sursă]Politica editorială a ziarului a fost definită de către Gershom Schocken, care a fost redactor-șef din 1939 până în 1990. I-a succedat în calitate de redactor-șef Hanoch Marmari. În 2004, David Landau l-a înlocuit pe Marmari și a fost urmat de Dov Alfon în 2008. Actualul redactor-șef al ziarului este Aluf Benn, care l-a înlocuit pw Alfon în August 2011. Charlotte Halle a devenit redactor al ediției în limba engleză în februarie 2008. Din perioada războiului din Liban (1982), ziarul a adoptat o poziție antimilitaristă și, ulterior, în materii economice - prin suplimentul The Market, în prezent sub redacția lui Guy Rolnik - o poziție favorabilă economiei de piață de tip social-democrat scandinav.
Birouri
[modificare | modificare sursă]Clădirea ziarului Haaretz este situată pe strada Schocken din zona de sud a orașului Tel Aviv.
Jurnaliști și scriitori
[modificare | modificare sursă]Prezent
[modificare | modificare sursă]- Ruth Almog – literatură, publicist
- Merav Arlosoroff - comentator economic, în suplimentul The Marker
- Aluf Benn – redactor-șef
- Meron Benvenisti – editorialist politic
- Bradley Burston – editorialist politic[18]
- Saggi Cohen - critic pe teme culinare
- Lily Galili[19]
- Doram Gaunt – editorialist pe teme de alimentație
- Avirama Golan
- Amos Harel – corespondent militar
- Israel Harel – editorialist
- Danna Harman – scriitor
- Amira Hass – corespondent pe teme palestiniene
- Avi Issacharoff – corespondent militar
- Yitzhak Laor – publicist
- Alex Levac – fotograf editorialist
- Gideon Levy – editorialist în chestiunea palestiniană
- Amir Mandel - critic pe teme de muzica clasică
- Merav Michaeli – comentator politic și cultural
- Amir Oren – chestiuni militare
- Sammy Peretz - comentator economic, în suplimentul The Market
- Anshel Pfeffer – chestiuni militare și politice
- Tsafrir Rinat – chestiuni ecologice
- Guy Rolnick - editorialist pe teme economice, redactor al suplimentului The Marker
- Doron Rosenblum – satirist, publicist
- Tom Segev – istoric, comentator politic
- Ben Shalev - critic pe teme de muzică ușoară
- Nehemia Shtrasler – publicist pe teme economice
- Simon Spungin – redactor-șef al ediției în limba engleză
- Gadi Taub - publicist
- Yossi Verter – reporter politic
- Esther Zandberg – arhitectură
- Benny Ziffer – redactorul suplimentului literar
Trecut
[modificare | modificare sursă]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/PASSENGERS_SEATED_IN_ONE_OF_THE_PALESTINE_AIRWAYS_%22SCION%22_PLANES_DURING_FLIGHT._%D7%A0%D7%95%D7%A1%D7%A2%D7%99%D7%9D_%D7%91%D7%9E%D7%94%D7%9C%D7%9A_%D7%98%D7%99%D7%A1%D7%94_%D7%A9%D7%9C_%D7%97%D7%91%D7%A8%D7%AA_%22%D7%A0%D7%AA%D7%99%D7%91%D7%99_%D7%90%D7%95%D7%99%D7%A8_%D7%90%D7%A8%D7%A5_%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C%22.D2-055.jpg/220px-thumbnail.jpg)
- Nathan Alterman
- Moshe Arens – editorialist
- Ehud Asheri[20]
- Gidi Avivi – critic de muzică populară[21]
- Daniel Ben Simon[22]
- Noam Ben Ze'ev – critic de muzică
- Yoram Bronowski – critic literar, critic TV
- Arie Caspi[23]
- Akiva Eldar – analist diplomatic[24]
- Amos Elon – corespondent, editor, scriitor
- Boaz Evron
- Michael Handelzalts – critic teatral, editorialist
- Sayed Kashua – editorialist satiric
- Jerrold Kessel
- Uri Klein – critic de film[25]
- Tami Litani
- Aviva Lori[26]
- Yoel Marcus – comentator politic, publicist[27]
- Yossi Melman – fost corespondent pe teme de informații
- Ran Reznick – redactor pe teme medicale[25]
- Natasha Mozgovaya – fost corespondent în SUA
- Daniel Rogov – critic culinar
- Danny Rubinstein – fost analist al chestiunii arabe
- Gideon Samet – comentator politic[28]
- Yossi Sarid – politician, publicist
- Ze'ev Schiff – analist militar
- Ari Shavit – editorialist politic[29]
- Yair Sheleg – chestiuni religioase iudaice[30]
- Ruth Sinai – redactor pe teme sociale
- Binyamin Tamuz - critic literar, scriitor, redactorul suplimentului literar
- Ze'ev Segal – redactor pe teme juridice
- Nadav Shragai
- Ze'ev Sternhell – comentarii politice
- Pavel Wolberg – fotograf
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ https://www.nli.org.il/media/4693/israeli-publishers.csv, accesat în Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ „Aluf Benn named new editor-in-chief of Haaretz”. Haaretz. . Accesat în .
- ^ „Dov Alfon named as new Haaretz editor-in-chief”. Haaretz. . Accesat în .
- ^ „Israel”. Press Reference. Accesat în .
- ^ Sigan, Lilac (). „I'm Going to Take a Break, Sorry”. The Huffington Post. Accesat în .
- ^ „Once again, media survey puts Israel Hayom at No. 1 in Israel”. Israel Hayom. . Accesat în .
- ^ „T
AU – Institute of Jewish Press and Communications – The Andrea and Charles Bronfman Center”. Tel Aviv University. Arhivat din original la . Accesat în . - ^ „Israel — Hebrew- and English-Language Media Guide” (PDF). Open Source Center. . Accesat în .
- ^ Marmari, Hanoch (). „A fine and fragile balance”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Cohen, Yoel. „Israel Society and Culture: Haaretz”. Jewish Virtual Library. Accesat în . Mai multe valori specificate pentru
|nume=
și|last1=
(ajutor); Mai multe valori specificate pentru|first1=
și|first=
(ajutor) - ^ „Newspapers, Hebrew”. Encyclopedia Judaica. 12. Jerusalem: Keter Books. .
- ^ Tom Segev (). „Haaretz history”. Haaretz. Accesat în . Mai multe valori specificate pentru
|work=
și|newspaper=
(ajutor) - ^ Amos Schocken (). „A newspaper's mission”. Haaretz. Accesat în .
- ^ „M. DuMont Schauberg. Press-release”. Dumont.eu. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Koren, Ronny (). „Germany's DuMont invests 25m euros in Haaretz”. Haaretz. Accesat în .
- ^ „Haaretz's 'Nazi problem'”. Ynetnews. . Accesat în .
- ^ Li-or Averbach (). „Russian immigrant billionaire buys 20% of "Haaretz"”. Globes. Accesat în . Mai multe valori specificate pentru
|work=
și|newspaper=
(ajutor) - ^ „Haaretz.com's Bradley Burston wins award for Mideast writing”. Haaretz. . Accesat în .
- ^ Zur Glozman, Masha (). „The million Russians that Changed Israel to its core”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Carmel, Asaf (). „Haaretz journalist Ehud Asheri dies of cancer at 57”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Avivi, Gidi (). „Irresistible look at a master”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Ben Simon, Daniel (). „Daniel Ben-Simon: Why I'm leaving journalism for politics”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Orna Coussin (). „A compelling lesson”. Haaretz. Accesat în . Review of Arie Caspi. Hazakim al halashim (Strong Over the Weak). Xargol/Am Oved.
- ^ „News in Brief”. Haaretz. . Accesat în .
- ^ a b Asaf Carmel (). „Haaretz reporters Klein, Reznick win Sokolov Award for Journalism”. Haaretz. Arhivat din original la .
- ^ Ofer Aderet (). „Aviva Lori, veteran writer for Haaretz Magazine, passes away”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Carmel, Asaf (). „Fellow journalists to honor Haaretz commentator Yoel Marcus in Eilat”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Aviva Lori (). „The long goodbye”. Haaretz. Accesat în .
- ^ Ari Shavit (). „No Man's Land: The idea of a city disappears”. The New Yorker. Accesat în .[sursa nu confirmă]
- ^ Elan Ezrachi, Ph.D. (). „Jewish Renaissance and Renewal in Israel”. Dorot and Nathan Cummings Foundations. Arhivat din original la .
Lectură suplimentară
[modificare | modificare sursă]- Merrill, John C.; Fisher, Harold A. (). The world's great dailies: profiles of fifty newspapers.
- Remnick, David (). „The Dissenters – Haaretz prides itself on being the conscience of Israel. Does it have a future?”. The New Yorker.
- Rosner, Shmuel (). „The People vs. Haaretz”. The New York Times. Mai multe valori specificate pentru
|nume=
și|last=
(ajutor); Mai multe valori specificate pentru|lucrare=
și|work=
(ajutor) - Schult, Christoph (). „Problems at Israel's Haaretz: Newspaper Without a Country”. Der Spiegel.
Legături externe
[modificare | modificare sursă]- Haaretz en
- Haaretz he
- „About Haaretz”. Haaretz. .