Larissa (satelit)
Larissa | |
![]() Larissa din Voyager 2 | |
Descoperire | |
---|---|
Descoperit de | Harold J. Reitsema, William B. Hubbard, Larry A. Lebofsky, și David J. Tholen[1] |
Dată descoperire | 24 mai 1981 |
Denumiri | |
Denumire MPC | Neptun VII |
Pronunție | /la'ri.sa/ |
Denumit după | Λάρισσα Lārissa |
Nume alternative | S/1989 N 2 S/1981 N 1 |
Atribute | Larissean,[2] /la.ri'se̯an/ |
Caracteristicile orbitei[3][4] | |
Epocă 18 august 1989 | |
73 548,26 km | |
Excentricitate | 0,001393 ± 0,00008 |
Perioadă orbitală | 0,55465332 ± 0,00000001 z |
Înclinație |
|
Sateliți | Neptun |
Caracteristici fizice | |
Dimensiuni | 216 × 204 × 168 km (± ~10 km)[5][6] |
Raza medie | 97 ± 5.4 km[4] |
Suprafață | 118.236,98 km2[7] |
Volum | ~3,5×106 km³ |
Masă | ~4,2×1018 kg (estimare)[a] |
Densitate medie | ~1,2 g/cm3 (estimare)[9] |
~0,03 m/s2[b] | |
~0,076 km/s[c] | |
sincronă | |
zero | |
Albedo | 0,09[5][9] |
Temperatură | ~51 K medie (estimare) |
Magnitudinea aparentă | 21,5[9] |
Larissa, cunoscută și sub numele de Neptun VII, este al cincilea cel mai apropiat satelit interior al lui Neptun. Este numit după Larissa, o iubitoare a lui Poseidon (Neptun) în mitologia greacă și nimfa eponimă a orașului din Tesalia, Grecia.
Descoperire
[modificare | modificare sursă]A fost descoperit pentru prima dată de Harold J. Reitsema, William B. Hubbard, Larry A. Lebofsky și David J. Tholen, pe baza observațiilor fortuite de ocultare a stelelor, de la sol pe 24 mai 1981, a primit denumirea temporară S/1981 N 1 și a fost anunțat pe 29 mai 1981. Satelitul a fost recuperat și confirmat a fi singurul obiect de pe orbita sa în timpul zborului Voyager 2 în 1989 după care a primit denumirea suplimentară S/1989 N 2 pe 2 august 1989. Anunțul lui Stephen P. Synnott vorbea despre „10 cadre făcute în 5 zile”, care dă o dată de recuperare cu ceva timp înainte de 28 iulie. Numele a fost dat pe 16 septembrie 1991.
Caracteristici
[modificare | modificare sursă]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/16/Larissa.jpg/200px-Larissa.jpg)
Al patrulea cel mai mare satelit al lui Neptun, Larissa are o formă neregulată (nesferică) și pare a fi puternic craterizată, fără semne de modificare geologică. Este probabil ca Larissa, la fel ca ceilalți sateliți interiori lui Triton, să fie o grămadă de moloz re-acretată din fragmente ale sateliților originali ai lui Neptun, care au fost perturbați de Triton la scurt timp după capturarea acelui satelit pe o orbită inițială foarte excentrică.
Orbita Larissei este aproape circulară și se află sub raza orbitei sincrone a lui Neptun, așa că se îndreaptă lent spre interior din cauza decelerației mareice și se poate ciocni cu atmosfera lui Neptun sau se poate destrăma într-un inel planetar la depășirea limitei Roche din cauza întinderii mareice, în mod similar cu cum Triton se va ciocni în cele din urmă cu Neptun sau se va sparge într-un inel planetar.
Explorare
[modificare | modificare sursă]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/Larissa_map.gif/150px-Larissa_map.gif)
Larissa a fost vizitată doar de Voyager 2.[10] Sonda a reușit să obțină fotografii ale Larissei, arătând suprafața craterizată.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ The mass estimate is based on the assumed density of 1.2 g/cm3, and a volume of 3.5 ×106 km³ obtained from a detailed shape model in Stooke (1994).[8]
- ^ Surface gravity derived from the mass m, the gravitational constant G and the radius r: Gm/r2.
- ^ Escape velocity derived from the mass m, the gravitational constant G and the radius r: Format:Radical.
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ „Larissa In Depth”. solarsystem.nasa.gov/. Accesat în .
- ^ Boccaccio (1974) The book of Theseus
- ^
Jacobson, R. A.; Owen, W. M., Jr. (). „The orbits of the inner Neptunian satellites from Voyager, Earthbased, and Hubble Space Telescope observations”. Astronomical Journal. 128 (3): 1412–1417. Bibcode:2004AJ....128.1412J. doi:10.1086/423037
.
- ^ a b Showalter, M. R.; de Pater, I.; Lissauer, J. J.; French, R. S. (). „The seventh inner moon of Neptune” (PDF). Nature. 566 (7744): 350–353. Bibcode:2019Natur.566..350S. doi:10.1038/s41586-019-0909-9. PMC 6424524
. PMID 30787452.
- ^ a b Karkoschka, Erich (). „Sizes, shapes, and albedos of the inner satellites of Neptune”. Icarus. 162 (2): 400–407. Bibcode:2003Icar..162..400K. doi:10.1016/S0019-1035(03)00002-2.
- ^ Williams, Dr. David R. (). „Neptunian Satellite Fact Sheet”. NASA (National Space Science Data Center). Accesat în .
- ^ „Larissa In Depth”. solarsystem.nasa.gov/. Accesat în .
- ^ Stooke, Philip J. (). „The surfaces of Larissa and Proteus”. Earth, Moon, and Planets. 65 (1): 31–54. Bibcode:1994EM&P...65...31S. doi:10.1007/BF00572198.
- ^ a b c „Planetary Satellite Physical Parameters”. JPL (Solar System Dynamics). . Accesat în .
- ^ „Larissa Facts”. factsjustforkids.com. Accesat în .
Legături externe
[modificare | modificare sursă]- Profilul Larissei de către NASA’s Solar System Exploration
- Sateliții cunoscuți ai lui Neptun (de Scott S. Sheppard)
|
|
|