Regatul Frizon
Regatul Frizon | ||||
Magna Frisia | ||||
Regatul Frizian | ||||
Fryske Keninkryk | ||||
— Regat — | ||||
| ||||
![]() Regatul Frizian în anul 716 | ||||
Capitală | Dorestad, Utrecht și altele | |||
---|---|---|---|---|
Limbă | frizonă | |||
Guvernare | ||||
Formă de guvernare | Monarhie | |||
Istorie | ||||
Epoca istorică | Antichitate | |||
Întemeire | 600 d.Hr. | |||
Bătălia de pe râul Boarn | 734 d.Hr. | |||
Economie | ||||
Monedă | Sceat | |||
Modifică date / text ![]() |
Regatul Frizian sau Magna Frisia a fost un regat întemeiat în 600 d.Hr. de frizoni, situat pe teritoriul actual al Olandei și nordului Germaniei. Regatul a devenit parte a Imperiului Franc după bătălia de pe râul Boarn din 734.
Istoric
[modificare | modificare sursă]Marile Migrații
[modificare | modificare sursă]În timpul Marilor Migrații, frizonii antici, triburi germanic, s-au așezat în nordul și vestul teritoriului actual al Țărilor de Jos.[1] Frizonii erau organizați în triburi, care s-au unit într-un regat ce și-a atins maxima întindere și putere în a doua jumătate a secolului al VII-lea.
Războaiele cu francii
[modificare | modificare sursă]Aldgisl
[modificare | modificare sursă]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Aldgillis2.png/140px-Aldgillis2.png)
Sub domnia regelui Aldgisl(en)[traduceți], frizonii au intrat în conflict cu Ebroin(fr)[traduceți], mareșal al palatului al regatului Franc, de a lungul vechilor fortificații romane de graniță.[1] Aldgisl i-a ținut la distanță pe franci cu ajutor armatei sale. În 678, el îl întâlneste pe episcopul englez Wilfrid, care, ca și el, nu îi agrea pe franci.
Redbad
[modificare | modificare sursă]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3c/Frisia_sceatta_715_701246.jpg/140px-Frisia_sceatta_715_701246.jpg)
Sub Redbad(fr)[traduceți], s-au purtat principalele lupte dintre franci și frizoni. În 690, francii, conduși de Pepin de Herstal, au fost victorioși în bătălia de la Dorestad(en)[traduceți].[2][3] Deși consecințele acestei lupte nu sunt clare, Dorestad a revenit sub conducere francă, așa cum a fost și cu orașele Utrecht și Fechten. Se presupune că influența francilor a ajuns acum pe zona litorală la sud de Rin, dar acest lucru nu este foarte clar, deoarece influența frizonilor peste zona centrală a fluviului nu a fost în întregime pierdută. În orice caz, a existat o episcopie sau arhiepiscopie frizonă fondată pentru Willibrord și o căsătorie a fost realizată între Grimoald cel Tânăr(fr)[traduceți], fiul lui Pepin, și Thiadsvind(fr)[traduceți], fiica lui Redbad, în 711.[1][4]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/9/9b/Great_fibula_of_Wijnaldum.jpg)
După ce Pepin a murit, în 714, Redbad a profitat de lupta pentru succesiune dintre franci și a recâștigat sudul Friziei. El a încheiat un tratat cu nobilul franc din palat Ragenfrid(en)[traduceți], astfel încât în 716 armatele sale ar fi intrat în regatul franc până la Köln, în cazul în care aceștia au fost victorioși în Bătălia de la Köln.[5] Armata s-a reîntors cu o uriașă pradă de război. Redbad a făcut planuri de a invada imperiul francilor pentru a doua oară și a mobilizat o armată mare, dar înainte de a putea face acest lucru, s-a îmbolnăvit și a murit în toamna anului 719.[6]
Nu este sigur cine a fost succesorul lui Redbad. Se crede că au existat probleme cu succesiunea, deoarece adversarul său franc, Carol Martel, a putut invada cu ușurință Frizia și să subjuge țara. Rezistența a fost atât de slabă încât Carol Martel nu numai a anexat Frizia de la sud de Rin, dar, de asemenea, a traversat Rinul și a anexat în continuare malurile râului Vlie.[1]
Poppo
[modificare | modificare sursă]În 733, Carol Martel a trimis o armată împotriva frizonilor, care au fost împinși înapoi la Eastergoa, una dintre domeniile de graniță. În anul următor, în 734, Carol a transportat o armata cu o flotă care i-a permis să navigheze până la Boarn. Frizonii au fost învinși în lupta care a urmat, ce a rămas în istorie ca bătălia de pe râul Boarn. În timpul bătăliei, regele lor, Poppo(en)[traduceți], este ucis. Învingătorii au început jefuirea și arderea sanctuare păgâne.
După cucerirea francă
[modificare | modificare sursă]După bătălia de la Boarn din 734, francii au anexat terenurilor Friziei dintre Vlie și Lauwers. Ei au cucerit zona de la est de Lauwers în 785, când Carol l-a învins pe Widukind. Carolingieni au pus Frisia sub conducerea unui grewan, un titlu care a fost aproximativ egal cu „guvernator”, mai degrabă decât „stăpân feudal”. Lex Frisionum(en)[traduceți], „Codul legii frizonilor” a fost înregistrat în latină în timpul domniei lui Carol.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b c d Halbertsma, H. (1982). Frieslands Oudheid (in Dutch). University of Groningen. p. 792.
- ^ Blok, D.P. (1968), De Franken, hun optreden in het licht der historie, pages 32-34
- ^ W.A. van Es en W.A.M. Hessing, Romeinen, Friezen en Franken, in het hart van Nederland, Utrecht, 1994, page 90-91.
- ^ Liber Pontificalis (Corpus XXXVI 1, side 168) en Beda Venerabilis (Corpus XLVI9, page 218)
- ^ "Geschiedenis van het volk der Friezen". Boudicca.de. Retrieved 2009-01-22.
- ^ Halbertsma, H. (2000), Het rijk van de Friese Koningen, opkomst en ondergang, page 90.
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- H. Halbertsma Frieslands Oudheid, 2000, ISBN 978-90-5345-167-0
- G. Verwey, Geschiedenis van Nederland, Amsterdam, 1995.
- P. Pentz e.o., Koningen van de Noordzee, 2003.
- J.J. Kalma e.o. Geschiedenis van Friesland, 1980.