Progress M-7
Progress M-7 (Прогресс М-7) | |||
![]() | |||
Tillverkare | NPO Energia | ||
---|---|---|---|
Modell | Progress-M 11F615A55 | ||
Färdens tid | 49 dagar, 3 timmar | ||
Massa | 7 250 kg | ||
NSSDC-ID | 1991-020A[1] | ||
Uppskjutning | |||
Startplats | Kosmodromen i Bajkonur 1/5 | ||
Raket | Sojuz-U2 | ||
Uppskjutning | 19 mars 1991, 13:05:15 UTC | ||
Återinträde | |||
Återinträde | 7 maj 1991, 16:24:19 UTC | ||
Omloppsbana | |||
Apogeum | 213 km | ||
Perigeum | 186 km | ||
Banlutning | 51,6° | ||
Varv | 771 st[2] | ||
Dockning | |||
Rymdstation | Mir | ||
Dockning | 28 mars 1991, 12:02:58 UTC | ||
Dockningsport | Fram | ||
Ur dockning | 6 maj 1991, 22:59:36 UTC | ||
Tid dockad | 43 dagar | ||
Kronologi | |||
|
Progress M-7 (ryska: Прогресс М-7) var en sovjetisk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till den då sovjetiska rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U2-raket, från Kosmodromen i Bajkonur den 19 mars 1991 och dockade med Mir den 28 mars. Farkosten lämnade rymdstationen den 6 maj 1991 och brann upp i jordens atmosfär den 7 maj 1991.
Efter att Progress M-7 misslyckats att docka med Kvant-1, flyttades Sojuz TM-11 till Kvant-1s dockningsport. Den 28 mars genomförde Progress M-7 en lyckad dockning med Mir:s främre dockningsport.
Återinträdeskapsel
[redigera | redigera wikitext]Med på Progress M-7 fanns även en återinträdeskapsel, kallad Raduga. Kapseln separerade från Progress M-7 några minuter efter att den påbörjat återinträdet i jordens atmosfär, kapseln återfanns aldrig.
Källor
[redigera | redigera wikitext]Fotnoter
[redigera | redigera wikitext]- ^ ”NASA Space Science Data Coordinated Archive” (på engelska). NASA. https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1991-020A. Läst 1 mars 2020.
- ^ Manned Astronautics - Figures & Facts Arkiverad 9 oktober 2007 hämtat från the Wayback Machine., läst 15 juli 2016.
|
|
|