Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького: відмінності між версіями
[очікує на перевірку] | [очікує на перевірку] |
Немає опису редагування |
м →Відомі випускники: вікіфікація |
||
(Не показані 7 проміжних версій 3 користувачів) | |||
Рядок 13: | Рядок 13: | ||
| рівень акредитації = IV |
| рівень акредитації = IV |
||
| президент = |
| президент = |
||
| ректор = |
| ректор = [[Парубчак Іван Орестович|Іван Парубчак]] |
||
| Декан = |
| Декан = |
||
| розташування = |
| розташування = |
||
| тип = |
| тип = |
||
| бюджет = |
| бюджет = |
||
| студенти = |
| студенти = Понад 5000<ref name=OSV>{{cite web|url = http://osvita.work.ua/ua/universities/263/|title = Освіта в Україні - Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнології ім. С. З. Ґжицького (ЛНУВМБТ)|author = |date = 2009|work = |publisher = |accessdate = 22-2-2011|archiveurl = https://www.webcitation.org/6HxkNvGSt?url=http://www.osvita.com.ua/ua/universities/263/|archivedate = 08-07-2013|deadurl = yes}}</ref> |
||
| співробітники = |
| співробітники = |
||
| аспіранти = |
| аспіранти = |
||
| доктори = |
| доктори = 55 |
||
| професори = |
| професори = 55 |
||
| кандидатів наук = 280 |
|||
| доцентів = 231 |
|||
| кольори = |
| кольори = |
||
| приналежність = |
| приналежність = |
||
Рядок 29: | Рядок 31: | ||
| примітки = |
| примітки = |
||
}} |
}} |
||
'''Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького''' — [[Заклад вищої освіти| |
'''Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького''' — найстаріший [[Заклад вищої освіти|заклад]] вищої освіти ветеринарного профілю в Україні та Європі. |
||
В Університеті функціонують п'ять факультетів з потужною освітньо-технічною базою: факультет ветеринарної медицини, біолого-технологічний факультет, факультет харчових технологій та біотехнології, факультет економіки та менеджменту і факультет громадського розвитку та здоров’я. На сьогодні в Університеті навчається близько шести тисяч студентів. Підготовка фахівців ведеться за двома освітніми ступенями: бакалавр та магістр. На сьогодні Університет готує спеціалістів за 37 освітніми програмами. Чимало студентів використовує можливість сумістити навчання одразу за двома спеціальностями і цим покращити свої перспективи. |
|||
== Історія == |
== Історія == |
||
Університет є найстарішим |
Університет є найстарішим закладом вищої освіти ветеринарного профілю в Україні та Європі. Історія його сягає 1512 року, коли після заснування школи ковальства у Львові створюється цех хірургів, який став у подальшому родоначальником Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Основною структурною одиницею була школа ветеринарії, навчання в якій проводилось латинською мовою. Тоді у школі вивчали низку предметів, що охоплювали знання з анатомії коней, про рани, їх заживлення, хвороби та звісно ковальство. Навчання тривало 6 років. |
||
Основною структурною одиницею була школа ветеринарії, навчання в якій проводилось латинською мовою. У той час у школі вивчалась низка предметів що включали анатомія коней, рани, їх заживлення, хвороби та звісно ковальство. Навчання тривало 6 років. |
|||
Саме у Львові, згідно реформи освіти імператора Йосифа II в Австрійській імперії, мав існувати третій за рахунком університет окрім Відня та Праги. |
Саме у Львові, згідно реформи освіти імператора Йосифа II в Австрійській імперії, мав існувати третій за рахунком університет окрім Відня та Праги. |
||
Рядок 55: | Рядок 56: | ||
У 1992 році навчальний заклад знову гордо найменувався Львівською академією ветеринарної медицини. |
У 1992 році навчальний заклад знову гордо найменувався Львівською академією ветеринарної медицини. |
||
У 2003 році академія здобула національний статус та до сьогодні носить ім'я Степана Ґжицького. |
У 2003 році академія здобула національний статус та до сьогодні носить ім'я Степана Зеноновича Ґжицького. |
||
За 1885 – 2008 роки було видано 16200 дипломів ветеринарного лікаря, 10360 дипломів зооінженера і 945 дипломів ветеринарно-санітарних експертів, понад 1000 з харчових технологій, 350 дипломів фахівців з маркетингу, 120 дипломів менеджерів зовнішньоекономічної діяльності, 60 дипломів фахівців з менеджменту організацій, 30-з екології, 20-з якості, стандартизації та сертифікації. |
|||
* Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені Степана Ґжицького — з 2007 року. |
* Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені Степана Ґжицького — з 2007 року. |
||
== Локація == |
== Локація == |
||
Університет розташований |
Університет розташований майже в самому «серці» міста — на [[Вулиця Пекарська (Львів)|вулиці Пекарській]], одній із найстаріших і найкрасивіших вулиць Львова, у парковій зоні. На території Університету компактно розташовано навчальні корпуси, гуртожитки, спортивний комплекс та храм Святої Трійці, зони для активного відпочинку та інше. |
||
== Факультети == |
== Факультети == |
||
* |
*'''Факультет ветеринарної медицини''' – найдавніший в Університеті та один із найбільших в Україні. Тут відбувається підготовка фахівців за спеціальністю [[Ветеринарна медицина|«Ветеринарна медицина»]]. |
||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
* '''Факультет економіки та менеджменту''' займається підготовкою фахівців за такими спеціальностями: [[Економіка|«Економіка»]], [[Менеджмент|«Менеджмент»]], [[Маркетинг|«Маркетинг»]], [[Туризм|«Туризм»]], [[Публічне управління та адміністрування|«Публічне управління та адміністрування»]]. |
|||
⚫ | |||
*'''Факультет громадського розвитку та здоров'я''' навчає фахівців за спеціальностями: «Освітні, педагогічні науки», «Фізична культура і спорт», [[Екологія|«Екологія»]], [[Право|«Право»]], «Ветеринарна гігієна, санітарія і експертиза», «Фармація, промислова фармація» та «Фізична терапія, ерготерапія». |
|||
* '''Факультет економіки та менеджменту'''. Здійснюється підготовка фахівців за трьома спеціальностями: «[[Маркетинг]]», «Менеджмент», «Маркетинговий менеджмент», «Публічне управління та адміністрування», «Економіка», «Туризм», «Економіка довкілля і природних біоресурсів» з урахуванням особливостей професійної діяльності випускників у сільському господарстві. |
|||
[[Файл:Палац Туркулів-Комелло.jpg|альт=Споруджений у 1840-1843 рр. Будували його у часи романтизму. Цей палац у Львові чи не єдиним зразком тієї романтичної неоготики.Сьогодні це корпус університету.|міні|Палац Туркулів-Комелло]] |
|||
== Почесні доктори == |
== Почесні доктори == |
||
Рядок 83: | Рядок 81: | ||
* 1998 рік — Данило Василенко (Київ, колишній ректор інституту), Богдан Ткачук (США, випускник академії), Еліґіуш Рокіцький (Польща, професор), Оскар Шаллер (Відень, ректор університету). |
* 1998 рік — Данило Василенко (Київ, колишній ректор інституту), Богдан Ткачук (США, випускник академії), Еліґіуш Рокіцький (Польща, професор), Оскар Шаллер (Відень, ректор університету). |
||
* 1999 рік — Юзеф Ляйбетзедер (Відень, ректор університету). |
* 1999 рік — Юзеф Ляйбетзедер (Відень, ректор університету). |
||
⚫ | |||
* 2001 рік — Петро Вербицький, Михайло Гладій, Ярослав Гадзало, Михайло Зубець, Сергій Мельник, Дмитро Мельничук, Роман Шмідт (Київ, державні діячі). |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
* 2009 рік — професор Станіслав Рудик і Лариса Усаченко (Київ). |
* 2009 рік — професор Станіслав Рудик і Лариса Усаченко (Київ). |
||
* |
* 2010 рік — Міхал Мазуркевич (Вроцлав, ректор Університету). |
||
* 2014 рік — Ігор Коцюмбас (професор, академік НААН України). |
|||
* 2015 рік — Роман Колач (професор). |
|||
* 2016 рік — Марек Козьоровський (професор, Польща). |
|||
* 2017 рік — Станіслав Вінярчик (професор, Польща). |
|||
* 2018 рік — Аліна Вєлічко (професор, Польща). |
|||
* 2019 рік — Кшиштоф Кубяк (професор, Польща). |
|||
* 2023 рік — Зиґмунт Літвінчук (професор, Польща). |
|||
== Відомі випускники == |
== Відомі випускники == |
||
* [[Кульчицький Володимир|Володимир Кульчицький]] (1862—1936) — доктор, професор, завідувач кафедри анатомії, ректор Львівської ветеринарної академії в 1917—1919 роках, відомий учений-зоолог, анатом та орієнталіст, що походив зі старовинного шляхетського українського роду [[Кульчицькі|Сас-Кульчицьких]]. Проводив дослідження в галузі зоологічної номенклатури ракоподібних, паразитології тварин і людей, неординарних випадків топографії судин та нервів у свійських тварин, гомології передніх та задніх кінцівок тварин і людини, морфології птахів, статистичних показників захворювань коней. |
|||
* [[Ґжицький Степан Зенонович|Степан Зенонович Ґжицький]] (1900—1976) — всесвітньо відомий випускник Львівської академії ветеринарної медицини (1929), основоположник ветеринарної біохімії в Україні. Він запропонував інсулін, як лікувальний засіб у ветеринарії. |
|||
* Мечислав Грабовський (1871—1922) — доктор, професор, завідувач кафедри патологічної анатомії та експериментальної патології в 1906—1921 роках і ректор Львівської ветеринарної академії у 1913—1915 роках. Заснував патолого-анатомічний музей тодішньої Ветеринарної академії, мікропрепарати якого ще досі широко використовують у навчальному процесі |
|||
⚫ | |||
* [[Ґжицький Степан Зенонович|Степан Ґжицький]] (1900—1976) — доктор ветеринарної медицини, доктор біологічних наук, професор, завідувач кафедри біохімії Львівського зооветеринарного інституту у 1939—1976 роках, всесвітньо відомий випускник Львівської академії ветеринарної медицини (1929), основоположник ветеринарної біохімії в Україні. Його наукова діяльність охоплювала два напрями: дослідження біохімічних процесів у тварин при різних захворюваннях (при деяких хворобах було запропоновано інсулінотерапію) та вивчення особливостей обміну речовин в організмі жуйних тварин у зв’язку з їх годівлею і вирощуванням для розробки теоретичних основ підвищення продуктивності та якості продукції. Важливим результатом цього напряму було з’ясування ролі рубця у загальному метаболізмі та вивчення симбіозу жуйних тварин з мікроорганізмами, що заселяють передшлунки. |
|||
⚫ | |||
* [[Стояновський Степан Васильович|Степан Стояновський]] (1922—2000) — доктор біологічних наук, професор, завідувач кафедри фізіології сільськогосподарських тварин Львівського зооветеринарного інституту (1962—1992), ректор інституту в 1965—1989 роках, заслужений діяч науки України, академік УАН, відомий учений у галузі фізіології тварин. Наукові напрацювання послужили основою для обґрунтування та і розроблення нових технологій у м’ясному і молочному тваринництві, які враховували фізіологічні особливості різних видів, порід та продуктивних груп сільськогосподарських тварин. |
|||
== Нагороди та репутація == |
== Нагороди та репутація == |
||
Рядок 103: | Рядок 110: | ||
* [[Гладій Михайло Васильович]] |
* [[Гладій Михайло Васильович]] |
||
* [[Стибель Володимир Володимирович]] |
* [[Стибель Володимир Володимирович]] |
||
* [[ |
* [[Парубчак Іван Орестович]] |
||
== Світлини == |
== Світлини == |
Поточна версія на 09:51, 29 травня 2024
Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
48°18′15″ пн. ш. 38°01′05″ сх. д. / 48.30420000002777670° пн. ш. 38.018100000027772012° сх. д.Координати: 48°18′15″ пн. ш. 38°01′05″ сх. д. / 48.30420000002777670° пн. ш. 38.018100000027772012° сх. д. | |
Назва латиною | Universitas nationalis medicinae veterinariae et biotechnologiae Leopoliensis nomine S.Gzhytskyj |
Тип | заклад вищої освіти |
Країна | ![]() ![]() |
Розташування | Львів |
Назва на честь | Ґжицький Степан Зенонович |
Засновано | 1784 |
Ректор | Іван Парубчак |
Студентів | Понад 5000[1] |
Докторів | 55 |
Професорів | 55 |
Випускники | Категорія:Випускники Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені Степана Гжицького |
Адреса | 79010, м. Львів, вул. Пекарська, 50 |
Сайт | lvet.edu.ua |
![]() | |
![]() |
Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького — найстаріший заклад вищої освіти ветеринарного профілю в Україні та Європі.
В Університеті функціонують п'ять факультетів з потужною освітньо-технічною базою: факультет ветеринарної медицини, біолого-технологічний факультет, факультет харчових технологій та біотехнології, факультет економіки та менеджменту і факультет громадського розвитку та здоров’я. На сьогодні в Університеті навчається близько шести тисяч студентів. Підготовка фахівців ведеться за двома освітніми ступенями: бакалавр та магістр. На сьогодні Університет готує спеціалістів за 37 освітніми програмами. Чимало студентів використовує можливість сумістити навчання одразу за двома спеціальностями і цим покращити свої перспективи.
Університет є найстарішим закладом вищої освіти ветеринарного профілю в Україні та Європі. Історія його сягає 1512 року, коли після заснування школи ковальства у Львові створюється цех хірургів, який став у подальшому родоначальником Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Основною структурною одиницею була школа ветеринарії, навчання в якій проводилось латинською мовою. Тоді у школі вивчали низку предметів, що охоплювали знання з анатомії коней, про рани, їх заживлення, хвороби та звісно ковальство. Навчання тривало 6 років.
Саме у Львові, згідно реформи освіти імператора Йосифа II в Австрійській імперії, мав існувати третій за рахунком університет окрім Відня та Праги.
- Цісарсько-королівська Ветеринарна школа зі школою кування коней з клінікою-стаціонаром для тварин у Львові — з 1881 року;
Директором школи від 1 жовтня 1881 року був призначений професор Петро Зайфман, колишній директор Варшавської ветеринарної школи та засновник і директор Казанського ветеринарного інституту.
- Львівська академія ветеринарної медицини — з 1 жовтня 1897 року;
Статус академії Львівській школі надався з 1 жовтня 1897 року. Включаючи в себе збільшені кількості працівників та фінансування. Щоб вступити до академії потрібно було мати повну середню освіту з атестатом зрілості, а час навчання продовжувався до 4 років.
- Львівський ветеринарний інститут;
Восени 1939 року Польща була окупована нацистською Німеччиною, внаслідок чого Львівська академія ветеринарної медицини стала Львівським ветеринарним інститутом.
- Львівська академія ветеринарної медицини — з 1992 року;
- Львівська академія ветеринарної медицини імені С. З. Ґжицького — з 1994 року;
У 1992 році навчальний заклад знову гордо найменувався Львівською академією ветеринарної медицини. У 2003 році академія здобула національний статус та до сьогодні носить ім'я Степана Зеноновича Ґжицького.
- Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені Степана Ґжицького — з 2007 року.
Університет розташований майже в самому «серці» міста — на вулиці Пекарській, одній із найстаріших і найкрасивіших вулиць Львова, у парковій зоні. На території Університету компактно розташовано навчальні корпуси, гуртожитки, спортивний комплекс та храм Святої Трійці, зони для активного відпочинку та інше.
- Факультет ветеринарної медицини – найдавніший в Університеті та один із найбільших в Україні. Тут відбувається підготовка фахівців за спеціальністю «Ветеринарна медицина».
- Біолого-технологічний факультет готує фахівців для тваринництва західного регіону України зі спеціальностей «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» і «Водні біоресурси та аквакультура».
- Факультет харчових технологій та біотехнології працює над підготовкою фахівців за спеціальностями «Біотехнологія та біоінженерія», «Харчові технології» для роботи на підприємствах м'ясної і молочної промисловості, в забійних і переробних цехах, фермерських господарствах.
- Факультет економіки та менеджменту займається підготовкою фахівців за такими спеціальностями: «Економіка», «Менеджмент», «Маркетинг», «Туризм», «Публічне управління та адміністрування».
- Факультет громадського розвитку та здоров'я навчає фахівців за спеціальностями: «Освітні, педагогічні науки», «Фізична культура і спорт», «Екологія», «Право», «Ветеринарна гігієна, санітарія і експертиза», «Фармація, промислова фармація» та «Фізична терапія, ерготерапія».
![Споруджений у 1840-1843 рр. Будували його у часи романтизму. Цей палац у Львові чи не єдиним зразком тієї романтичної неоготики.Сьогодні це корпус університету.](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D0%B0%D1%86_%D0%A2%D1%83%D1%80%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%B2-%D0%9A%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D0%BB%D0%BE.jpg/220px-%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D0%B0%D1%86_%D0%A2%D1%83%D1%80%D0%BA%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%B2-%D0%9A%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D0%BB%D0%BE.jpg)
У 1908 році тодішня Львівська ветеринарна академія отримала від Міністерства віросповідань та освіти Австро-Угорщини право надавати звання почесного доктора (doctor honoris causa). Від 1909 до 1939 року 11 осіб стали почесними докторами академії:
- 1909 рік — Генрик Кадий і Юзеф Шпільман (Львів, професори академії).
- 1910 рік — Густав Мархед, Людвік Цвіклінський, Вацлав Залеський, Карл Келлє (Відень, працівники міністерств Австро-Угорщини) і професор Юзеф Байєр (Відень, Австрія)
- 1919 рік — Пйотр Бочковський (Варшава, Польща).
- 1930 рік — Зиґмунт Марковський (Львів, ректор академії).
- 1934 рік — Володимир Кульчицький і Вацлав Морачевський (Львів, професори академії).
- 1998 рік — Данило Василенко (Київ, колишній ректор інституту), Богдан Ткачук (США, випускник академії), Еліґіуш Рокіцький (Польща, професор), Оскар Шаллер (Відень, ректор університету).
- 1999 рік — Юзеф Ляйбетзедер (Відень, ректор університету).
- 2005 рік — Роман Барановський (США, громадський діяч, випускник Академії).
- 2008 рік — Павел Сиса, Владислав Косіняк, Юзеф Ніцпонь (Польща, професори) і Роман Пулка (Польща, громадський діяч).
- 2009 рік — професор Станіслав Рудик і Лариса Усаченко (Київ).
- 2010 рік — Міхал Мазуркевич (Вроцлав, ректор Університету).
- 2014 рік — Ігор Коцюмбас (професор, академік НААН України).
- 2015 рік — Роман Колач (професор).
- 2016 рік — Марек Козьоровський (професор, Польща).
- 2017 рік — Станіслав Вінярчик (професор, Польща).
- 2018 рік — Аліна Вєлічко (професор, Польща).
- 2019 рік — Кшиштоф Кубяк (професор, Польща).
- 2023 рік — Зиґмунт Літвінчук (професор, Польща).
- Володимир Кульчицький (1862—1936) — доктор, професор, завідувач кафедри анатомії, ректор Львівської ветеринарної академії в 1917—1919 роках, відомий учений-зоолог, анатом та орієнталіст, що походив зі старовинного шляхетського українського роду Сас-Кульчицьких. Проводив дослідження в галузі зоологічної номенклатури ракоподібних, паразитології тварин і людей, неординарних випадків топографії судин та нервів у свійських тварин, гомології передніх та задніх кінцівок тварин і людини, морфології птахів, статистичних показників захворювань коней.
- Мечислав Грабовський (1871—1922) — доктор, професор, завідувач кафедри патологічної анатомії та експериментальної патології в 1906—1921 роках і ректор Львівської ветеринарної академії у 1913—1915 роках. Заснував патолого-анатомічний музей тодішньої Ветеринарної академії, мікропрепарати якого ще досі широко використовують у навчальному процесі
- Степан Ґжицький (1900—1976) — доктор ветеринарної медицини, доктор біологічних наук, професор, завідувач кафедри біохімії Львівського зооветеринарного інституту у 1939—1976 роках, всесвітньо відомий випускник Львівської академії ветеринарної медицини (1929), основоположник ветеринарної біохімії в Україні. Його наукова діяльність охоплювала два напрями: дослідження біохімічних процесів у тварин при різних захворюваннях (при деяких хворобах було запропоновано інсулінотерапію) та вивчення особливостей обміну речовин в організмі жуйних тварин у зв’язку з їх годівлею і вирощуванням для розробки теоретичних основ підвищення продуктивності та якості продукції. Важливим результатом цього напряму було з’ясування ролі рубця у загальному метаболізмі та вивчення симбіозу жуйних тварин з мікроорганізмами, що заселяють передшлунки.
- Ярослав Косарчин (1919—1951) — сотник УПА, командир ТВ-23 «Магура» (квітень 1945 — осінь 1949), крайовий провідник ОУН «Карпати» (1949—1951). Лицар Срібного Хреста Бойової Заслуги 2-го класу.
- Степан Стояновський (1922—2000) — доктор біологічних наук, професор, завідувач кафедри фізіології сільськогосподарських тварин Львівського зооветеринарного інституту (1962—1992), ректор інституту в 1965—1989 роках, заслужений діяч науки України, академік УАН, відомий учений у галузі фізіології тварин. Наукові напрацювання послужили основою для обґрунтування та і розроблення нових технологій у м’ясному і молочному тваринництві, які враховували фізіологічні особливості різних видів, порід та продуктивних груп сільськогосподарських тварин.
Президією Верховної Ради СРСР нагороджений Грамотою і орденом Трудового червоного прапора (3 листопада 1981 року). Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С. З. Ґжицького з 2001 року входить до Всесвітнього Консорціуму вищих навчальних аграрних закладів, а з травня 2000 року факультет ветеринарної медицини університету входить до складу Європейської Асоціації вищих навчальних закладів ветеринарної медицини, яка станом на 2007 рік нараховувала 42 університети. У 2011 році університет прийнятий до Європейської асоціації ветеринарних лікарів.
- Стояновський Степан Васильович
- Кравців Роман Йосипович
- Гунчак Василь Михайлович
- Гладій Михайло Васильович
- Стибель Володимир Володимирович
- Парубчак Іван Орестович
-
Вигляд старого корпусу університету з вулиці Пекарської
-
Фрагмент старого корпусу
-
Фрагмент фусту та капітелів старого корпусу
-
Вигляд на новий корпус
-
Пам'ятник ветеринарному лікарю біля нового навчального корпусу
- ↑ Освіта в Україні - Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнології ім. С. З. Ґжицького (ЛНУВМБТ). 2009. Архів оригіналу за 08-07-2013. Процитовано 22-2-2011.
- ↑ Wiki Loves Monuments monuments database — 2023.
- Зооінженерному факультету 50 років від дня заснування: 1949—1999 / Львівська державна академія ветеринарної медицини імені С. З. Гжицького, Зооінженерний факультет; голова ред. кол. Р. Й. Кравців. — Л., 1999. — 50 с.: іл.
- Львівська державна академія ветеринарної медицини імені С. З. Ґжицького (1784—2000) / ред.: Р. Кравців. — Л., 2000. — 902 c.
- Офіційний сайт університету [Архівовано 20 жовтня 2021 у Wayback Machine.]
![]() |
Це незавершена стаття про освіту. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
https://www.lvet.edu.ua/index.php/universytet/istoriia [Архівовано 1 грудня 2021 у Wayback Machine.]