Андре Превін
Андре Превін, також Андре Превен (англ. André Previn, уроджений Людвіг Андреас Прівін, нім. Andreas Ludwig Priwin; 6 квітня 1929, Берлін — 28 лютого 2019, Нью-Йорк)[12][13] — американський диригент, піаніст і композитор. Володар кількох премій «Оскар» за кращу музику, один з восьми композиторів в історії світового кінематографа, які отримували цю нагороду два роки поспіль. Почесний лицар-командор ордена Британської імперії (KBE, 1996).
Превін народився в родині Шарлотти Епштейн (нар. у Франкфурті 1891—1986) і Джека (Якова) Прівіна (нар. у Грудзьондзі 1885—1963). В деяких джерелах згадується, що Яків емігрував в Німеччину з Польщі, але це не так, бо Грудзьондз в той час належав Німеччині. Систематичної музичної освіти не отримав. У 1937 році сім'я Превіна втекла з Німеччини до Франції, в 1941 році з Франції до США, де в 1943 році Превін отримав американське громадянство.
Помер 28 лютого 2019 року в своєму будинку в Нью-Йорку на 90 році життя.[14]
З 13-річного віку Превін почав виступати як піаніст, виконуючи переважно джаз; в 1945—1946 рр. ним були зроблені кілька джазових аудіозаписів. З 1947 р. Превін складав музику для голлівудських фільмів.
Подальша музична кар'єра Превіна була пов'язана з академічною музикою. З 1967 р. Превін був помітною фігурою в світі диригентського мистецтва. Він очолював в ролі музичного керівника і головного диригента такі помітні оркестри як Х'юстонський симфонічний (1967–1969), Лондонський симфонічний (1969–1979), Пітсбурзький симфонічний (1976–1984), Лос-Анджелеський філармонічний (1985–1989), Королівський філармонічний (Лондон; 1985–1991), Філармонічний оркестр Осло (2002–2006). Серед здійснених Превіном-диригентом записів — три балети Чайковського, повне зібрання симфоній Воан-Вільямса, всі симфонії і фортепіанні концерти Сергія Рахманінова (з Володимиром Ашкеназі в якості соліста), багато значних творів Прокоф'єва і Ріхарда Штрауса.
У той же час Превін багато працював для кінематографа в ролі диригента та аранжувальника. Найбільші успіхи в цій області відносяться до 1950–60-х років, коли робота Превіна в кінематографі чотири рази була удостоєна премії «Оскар»: за фільми «Рідоти» (1958, оригінальна музика, удостоєна також премії «Греммі»), «Поргі і Бесс» (екранізація опери Гершвіна, 1959, редакція партитури, разом з Кеном Дарбі), «Irma la Douce» (1963, оригінальна музика) і «Моя прекрасна леді» (1964, оригінальні музичні епізоди).
До оригінальної композиції в академічному жанрі Превін звернувся досить пізно. Найбільшою популярністю користується опера Превіна «Трамвай Бажання» (1995, за п'єсою Теннессі Вільямса, вперше поставлена в Сан-Франциско в 1998 р. під керуванням автора) і концерт для скрипки з оркестром, написаний ним для своєї п'ятої дружини, відомої скрипальки Анни-Софії Муттер, молодшої за нього на 34 роки (шлюб тривав з 2002 по 2006 рр. Андре тоді було 73 роки; з попередніх дружин Превіна найбільш відома акторка Міа Ферроу, одружені 1970–1979 рр.), і Дора Превін, до шлюбу Ланган, знаменита співачка. Автор вокальних творів (три пісні на вірші Емілі Дікінсон та ін.).
Серед цілого ряду американських і міжнародних нагород Превіна виділяється отримана ним в 2005 р. Премія Гленна Гульда.
Превіна номінували на 11 премій «Оскар».[15] Він виграв чотири рази, у 1958, 1959, 1963 і 1964 роках.[16] Він є одним з небагатьох композиторів, який здійснив подвиг, отримавши двічі поспіль «Оскар», і одним з небагатьох, хто зробив це двічі.[17] Превін став першою людиною в історії премії «Оскар», яка отримала три номінації за один рік (на премію 1960 року).[18]
У 1970 році він був номінований на премію «Тоні» в рамках номінації «Коко» за найкращий мюзикл. У 1974 році він написав музику до фільму «Хороші компаньйони» з Джоном Міллсом у головній ролі в Лондоні. У 1977 році став почесним членом Королівської музична академія.[19] Телесеріал 1977 року «Превін і Піттсбург» був номінований на три премії «Еммі».[20]
У 1996 році Превіна було призначено почесним кавалером ордена Британської імперії.[21] (Не будучи громадянином країн Співдружності, він мав право використовувати пост-номінальні літери KBE, але не називався «сер Андре»). У 1998 році Превін отримав почесну нагороду Центру Кеннеді на знак визнання його внеску в класичну музику та оперу в США. У 2005 році він був нагороджений міжнародною премією Глена Гулда, а в 2008 році отримав нагороду журналу Gramophone за життєві досягнення за свою роботу в класичній, кіно та джазовій музиці. У 2010 році Академія звукозапису нагородила Превіна «Греммі» за життєві досягнення.[22]
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Internet Broadway Database — 2000.
- ↑ Encyclopædia Britannica
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #122379322 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ https://pantheon.world/profile/person/André_Previn
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Czech National Authority Database
- ↑ а б LIBRIS — 2012.
- ↑ а б Geni.com — 2006.
- ↑ а б в Lundy D. R. The Peerage
- ↑ Moss, Stephen (6 червня 2005). Baton charged. The Guardian. London. Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 6 вересня 2009.
- ↑ Koseluk, Chris (28 лютого 2019). Andre Previn, Master of Many Musical Genres, Dies at 89. The Hollywood Reporter. Процитовано 28 лютого 2019.
- ↑ У Нью-Йорку помер чотириразовий володар Оскара Андре Превін. UaPost - Ukrainian American Media. Процитовано 1 березня 2019.
- ↑ Page, Tim (28 лютого 2019). André Previn, musical polymath and Oscar-winning composer and conductor, dies at 89. The Washington Post. Процитовано 28 лютого 2019.
- ↑ Frédéric Döhl, André George Previn, in the Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit, Hamburg: Universität Hamburg, 2007 (in German)
- ↑ Farewell Maestro. The i. 1 березня 2019. Процитовано 2 березня 2019.
- ↑ Barron, James (28 лютого 2019). André Previn, Whose Music Knew No Boundaries, Dies at 89. The New York Times. Процитовано 28 лютого 2019.
- ↑ Honorary Members of the Royal Academy of Music (Oct.14, 2009). Royal Academy of Music. 14 жовтня 2009. Архів оригіналу за 3 грудня 2009. Процитовано 14 жовтня 2009.
- ↑ Siek, Stephen (2016). A Dictionary for the Modern Pianist. Rowman & Littlefield. с. 163. ISBN 978-0-810-88880-7.
- ↑ Chris Jones (9 серпня 2002). André Previn: Striking the right chord. BBC News: Newsmakers. Архів оригіналу за 4 січня 2009. Процитовано 6 вересня 2009.
- ↑ Michael Jackson to get lifetime achievement Grammy. Reuters. 11 грудня 2009. Процитовано 1 березня 2019.
- Greenfield E. André Previn. London, 1973
- Bookspan M., Yockey R. André Previn: a Biography. Garden City, NY, 1981
- Ruttencutter H. Previn. London, 1985
- Freedland M. André Previn. London, 1991
- Народились 6 квітня
- Народились 1929
- Уродженці Берліна
- Померли 28 лютого
- Померли 2019
- Померли в Нью-Йорку
- Члени Американської академії мистецтв і наук
- Лицарі-командори ордена Британської імперії
- Нагороджені Великим офіцерським хрестом ордена За заслуги перед ФРН
- Лауреати премії «Ґреммі» за життєві досягнення
- Лауреати нагороди Кеннеді-центру
- Музиканти RCA Victor Records
- Оперні композитори
- Академічні музиканти США
- Піаністи США
- Композитори США
- Джазмени США
- Диригенти США
- Композитори XXI століття
- Композитори XX століття
- Піаністи XXI століття
- Піаністи XX століття
- Диригенти XX століття
- Американці польсько-єврейського походження
- Почесні лицарі-командори ордена Британської імперії
- Випускники Паризької консерваторії
- Натуралізовані громадяни США
- Німецькі емігранти до США
- Виконавці Deutsche Grammophon
- Композитори академічної музики XX століття