Гаррі Сілі
Гаррі Сілі | |
---|---|
англ. Harry Govier Seeley | |
![]() | |
Народився | 18 лютого 1839[1][2][3] Лондон, Сполучене Королівство |
Помер | 8 січня 1909[1][2][3] (69 років) Кенсінгтон |
Поховання | Бруквудський цвинтарd |
Країна | ![]() |
Діяльність | палеонтолог |
Галузь | палеонтологія |
Alma mater | Sidney Sussex Colleged, Кембриджський університет і Royal School of Minesd |
Заклад | Кінґс-коледж |
Членство | Лондонське королівське товариство і Російська академія наук |
Нагороди | |
Гаррі Говер Сілі (Harry Govier Seeley; 18 лютого 1839 — 8 січня 1909) — британський палеонтолог.[4][5]
Сілі народився в Лондоні 18 лютого 1839 року. Був другим сином золотаря Річарда Говілла Сілі та його другої дружини Мері Говер. Коли його батька оголосили банкрутом, Сілі відправили жити в сім'ю майстрів піаніно. У віці від одинадцяти до чотирнадцяти років він ходив до денної школи, а потім провів наступні два роки, навчаючись виготовляти піаніно. Він також відвідував лекції Томаса Генрі Гакслі, Едварда Форбса та інших видатних учених у Королівській гірничій школі. У 1855 році за підтримки свого дядька почав вивчати право, але невдовзі кинув його, щоб продовжити кар'єру актуарія. Наприкінці 1850-х років він вивчав англійську мову та математику в Робітничому коледжі та працював секретарем у музеї коледжу. Він також працював у бібліотеці Британського музею, де Семюел Пікворт Вудворд заохотив його вивчати геологію.[6]
У 1859 році Сілі почав навчання в коледжі Сідні Сассекс, Кембридж, і працював асистентом Адама Седжвіка в Вудвардіанському музеї. Він допоміг курувати музейну колекцію скам'янілостей і розпочав польові дослідження місцевої геології. Сілі закінчив коледж Сідні Сассекс у 1863 році та вступив до коледжу Сент-Джонс у 1868 році, але так і не отримав наукового ступеня.[6]
Він відмовився від роботи як у Британському музеї, так і в Геологічній службі Британії, щоб працювати самостійно. Наприкінці своєї кар'єри він прийняв посаду професора геології в Королівському коледжі Кембриджа та Бедфордському коледжі (Лондон) (1876). Пізніше він був лектором геології та фізіології в коледжі Дулвіч і професором геології та мінералогії в Королівському коледжі Лондона (1896—1905).
Він помер у Кенсінгтоні в Лондоні і був похований на кладовищі Бруквуд.
У 1872 році він одружився з Елеонорою Джейн, дочкою Вільяма Мітчелла з Бата. Їхня донька Мод вийшла заміж за Артура Сміта Вудворда, FRS.
Сілі визначив, що динозаври поділяються на дві великі групи, Saurischia і Ornithischia, на основі природи їхніх тазових кісток і суглобів. Він опублікував свої результати в 1888 році з лекції, яку він прочитав поперднього року. Палеонтологи того часу ділили динозаврів по-різному, залежно від будови їхніх ніг і форми зубів. Подділ Сілі витримав випробування часом, хоча згодом було встановлено, що ці птахи походять не від «птахотазових» Ornithischia, а від «ящіроподібних» Saurischia. Він знайшов ці дві групи настільки відмінними, що також виступив за окреме походження: лише у 1980-х нові методи кладистичного аналізу показали, що обидві групи динозаврів насправді мали спільних предків у тріасі . Протягом своєї кар'єри Сілі описав і дав назви численним динозаврам на основі їхніх скам'янілостей .
У своїй книзі про птерозаврів «Повітряні дракони» (Dragons of the Air, 1901) довів, що розвиток птахів і птерозаврів відбувався паралельно. Його переконання в тому, що вони мали спільне походження, було доведено, оскільки обидві групи є архозаврами, але не такими близькими, як він думав. Він заперечував теорію Річарда Оуена щодо птерозаврів як холоднокровних, млявих планерів і визнав їх теплокровними активними літунами.
У червні 1879 року він був обраний членом Лондонського Королівського товариства за роботу над рептиліями та динозаврами[7], а в 1887 році прочитав Круніанську лекцію.
- The Ornithosauria (1870)
- Factors in Life: Three Lectures on Health, Food, Education (1884)
- Manual of Geology: Theoretical and Practical (1885)
- The Freshwater Fishes Of Europe: A History Of Their Genera, Species, Structure, Habits And Distribution (1886)
- The Story of the Earth in Past Ages (1895)
- Dragons of the air: an account of extinct flying reptiles (1901)
- ↑ а б в SNAC — 2010.
- ↑ а б в Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б в Biographical Database of Southern African Science — 2002.
- ↑ Lydekker, Richard (14 січня 1909). Obituary. Prof. H. G. Seeley, F.R.S. Nature. 79 (2046): 314—315. doi:10.1038/079314b0.
- ↑ Seeley, Harry Govier. Who's Who. Т. 59. 1907. с. 1578.
- ↑ а б Secord 2004
- ↑ Library and Archive catalogue. The Royal Society. Процитовано 11 жовтня 2010.
- Plug, C. (2020). Seeley, Prof Harry Govier (palaeontology). S2A3 Biographical Database of Southern African Science.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) -
{{cite encyclopedia}}
: Порожнє посилання на джерело (довідка) - Eminent Living Geologists: Professor H. G. Seeley. The Geological Magazine. Cambridge University Press. 4: 241—252. 1907. doi:10.1017/S0016756800133473.