Говоров Володимир Леонідович
Говоров Володимир Леонідович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 18 жовтня 1924 Одеса, Українська СРР, СРСР |
Помер | 13 серпня 2006 (81 рік) Москва, Росія |
Поховання | Новодівичий цвинтар |
Громадянство | ![]() ![]() |
Національність | росіянин |
Діяльність | військовослужбовець, політик, Ліквідатори наслідків аварії на Чорнобильській АЕС |
Alma mater | Військова академія Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації |
Знання мов | російська |
Учасник | німецько-радянська війна |
Членство | ЦК КПРС і Громадська палата РФ першого складу (2006-2008)d |
Роки активності | з 1942 |
Посада | депутат Верховної ради СРСР[d] |
Військове звання | генерал і генерал армії |
Партія | КПРС |
Батько | Говоров Леонід Олександрович |
Діти | Leonid Vladimirovich Govorovd |
Нагороди | |
Володимир Леонідович Говоров (нар. 18 жовтня 1924, місто Одеса — 13 серпня 2006, місто Москва) — радянський військовий діяч, командувач військ Прибалтійського і Московського військових округів, головнокомандувач військ Далекого Сходу, головний інспектор Міністерства оборони СРСР — заступник міністра оборони СРСР, начальник Цивільної оборони СРСР — заступник міністра оборони СРСР, генерал армії (28.10.1977). Кандидат у члени ЦК КПРС у 1976—1981 роках. Член ЦК КПРС у 1981—1990 роках. Депутат Верховної Ради СРСР 8—11-го скликань. Народний депутат СРСР (1989—1991). Герой Радянського Союзу (17.10.1984).
Народився в родині військового Леоніда Говорова.
У Червоній армії з 1942 року. У 1943 році закінчив прискорений курс Рязанського артилерійського училища. Учасник німецько-радянської війни з жовтня 1943 року. Воював на Ленінградському та 2-му Прибалтійському фронтах: командиром вогневого взводу, командиром артилерійської батареї.
У 1946 році закінчив Вищу офіцерську артилерійську школу. У 1946 році служив командиром артилерійського дивізіону.
У 1946—1949 роках — слухач Військової академії імені Фрунзе.
У 1949—1952 роках — заступник командира механізованого полку Прибалтійського військового округу в місті Черняховськ Калінінградської області. З 1953 року — командир механізованого полку 11-ї армії Прибалтійського військового округу, з вересня 1955 року — начальник штабу — заступник командира механізованої дивізії Прибалтійського військового округу.
З вересня 1958 по червень 1961 року — командир 57-ї гвардійської мотострілецької дивізії 8-ї гвардійської армії Групи радянських військ у Німеччині.
У 1961—1963 роках — слухач Військової академії Генерального штабу, яку закінчив із золотою медаллю.
З вересня 1963 року — начальник штабу — 1-й заступник командувача 2-ї гвардійської танкової армії Групи радянських військ у Німеччині.
У липні 1967 — травні 1969 року — командувач 2-ї гвардійської танкової армії Групи радянських військ у Німеччині.
28 травня 1969 — червень 1971 року — 1-й заступник головнокомандувача Групи радянських військ у Німеччині.
У червні 1971 — липні 1972 року — командувач військ Прибалтійського військового округу.
У липні 1972 — листопаді 1980 року — командувач військ Московського військового округу та начальник гарнізону міста Москви.
У листопаді 1980 — червні 1984 року — головнокомандувач військ Далекого Сходу. До складу військ входили Забайкальський і Далекосхідний військові округи, Тихоокеанський флот, а також 41-а армія, розташована на території Монгольської Народної Республіки.
У червні 1984 — серпні 1986 року — головний інспектор Міністерства оборони СРСР — заступник міністра оборони СРСР.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 жовтня 1984 року за великий внесок у справу підвищення бойової готовності військ, вміле керівництво частинами, з'єднаннями і об'єднаннями, особисту мужність і відвагу, проявлені в боротьбі з німецько-фашистськими загарбниками в роки Великої Вітчизняної війни, і в зв'язку з 60-річчям від дня народження генералу армії Говорову Володимиру Леонідовичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка».
У серпні 1986 — серпні 1991 року — начальник Цивільної оборони СРСР — заступник міністра оборони СРСР.
З січня 1992 року — у відставці в Москві.
З липня 1994 року — голова Комітету загальноросійської громадської організації ветеранів війни. З 2001 року — голова Російського комітету ветеранів війни і військової служби. Був членом Громадської палати Російської Федерації (2005—2006), почесним віце-президентом Всесвітньої федерації ветеранів війни.
Помер 13 серпня 2006 року. Похований в Москві на Новодівочому цвинтарі.
- полковник
- генерал-майор (6.05.1961)
- генерал-лейтенант (25.12.1967)
- генерал-полковник (29.04.1970)
- генерал армії (28.10.1977)
- Герой Радянського Союзу (17.10.1984)
- два ордени Леніна (1980, 17.10.1984)
- орден Вітчизняної війни І ст. (1985)
- орден Вітчизняної війни ІІ ст. (1944)
- два ордени Червоного Прапора (1967, 1972)
- орден «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» ІІ ст. (1983)
- орден «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» ІІІ ст. (1975)
- орден «За заслуги перед Вітчизною» IІІ ст. (Російська Федерація) (19.10.1999)
- орден Пошани (Російська Федерація) (2004)
- орден Дружби (Російська Федерація) (25.11.1994)
- орден «9 вересня 1944 року» з мечами (Болгарія)
- медалі
- Почесний громадянин міста Улан-Уде
- Говоров Владимир Леонидович [Архівовано 10 червня 2012 у WebCite] (рос.)
- Народились 18 жовтня
- Народились 1924
- Уродженці Одеси
- Померли 13 серпня
- Померли 2006
- Померли в Москві
- Поховані на Новодівичому цвинтарі в Москві
- Випускники Військової академії Генштабу
- Члени ЦК КПРС
- Герої Радянського Союзу
- Кавалери ордена «За заслуги перед Вітчизною» 3 ступеня
- Кавалери ордена Пошани (Російська Федерація)
- Кавалери ордена Дружби (Російська Федерація)
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Червоного Прапора
- Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
- Кавалери ордена Вітчизняної війни II ступеня
- Кавалери ордена «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» II ступеня
- Кавалери ордена «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» III ступеня
- Нагороджені медаллю Жукова
- Нагороджені медаллю «За бойові заслуги»
- Нагороджені медаллю «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «60 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «У пам'ять 850-річчя Москви»
- Нагороджені медаллю «У пам'ять 300-річчя Санкт-Петербурга»
- Нагороджені медаллю «За оборону Ленінграда»
- Нагороджені медаллю «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Сорок років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Нагороджені медаллю «Ветеран Збройних сил СРСР»
- Нагороджені медаллю «За зміцнення бойової співдружності»
- Нагороджені медаллю «За освоєння цілинних земель»
- Нагороджені медаллю «За бездоганну службу» 2 ступеня
- Депутати Верховної Ради СРСР 8-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 9-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 10-го скликання
- Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання
- Народні депутати СРСР
- Генерали армії