Нейт Макміллан
Нейт Макміллан | ||||
Nate McMillan | ||||
![]() | ||||
[[|]] | ||||
Особисті дані | ||||
Зріст: | 196 см | |||
Вага: | 88 кг | |||
Громадянство: | ![]() | |||
Народився: | 3 серпня 1964 (60 років) | |||
Ролі, США | ||||
Коледж: | Північна Кароліна Стейт (1984–1986) | |||
Драфт: | 2 раунд / 30 номер, 1986 рік, «Сіетл Суперсонікс» | |||
Статистика в НБА | ||||
Очки: | 4733 (5,9 за гру) | |||
Передачі: | 4893 (6,1 за гру) | |||
Перехвати: | 1544 (1,9 за гру) | |||
Виступав за команди | ||||
«Сіетл Суперсонікс» (1986—1998) | ||||
Тренував команди | ||||
1999—2000 «Сіетл Суперсонікс» (асистент) 2000—2005 «Сіетл Суперсонікс» 2005—2012 «Портленд Трейл-Блейзерс» 2013—2016 «Індіана Пейсерз» (асистент) 2016— 2020 «Індіана Пейсерз» 2020—2021 «Атланта Гокс» (асистент) 2021—2023 «Атланта Гокс» | ||||
| ||||
| ||||
![]() |
Натаніел Макміллан (англ. Nathaniel McMillan, нар. 3 серпня 1964, Ралі, Північна Кароліна, США) — американський професіональний баскетболіст, що грав на позиціях атакувального захисника і розігруючого захисника за команду НБА «Сіетл Суперсонікс», яка навіки закріпила за ним ігровий №10. Згодом — баскетбольний тренер.
На університетському рівні грав за команду Північна Кароліна Стейт (1984–1986). 1985 та 1986 року доходив з командою до чвертьфіналу турніру NCAA.
1986 року був обраний у другому раунді драфту НБА під загальним 30-м номером командою «Сіетл Суперсонікс». Професійну кар'єру розпочав 1986 року виступами за тих же «Сіетл Суперсонікс», захищав кольори команди із Сіетла протягом усієї історії виступів у НБА, яка налічувала 12 сезонів. В кінці 80-х — на початку 90-х років був частиною трійки лідерів команди, яку називали «Big Mac»; туди окрім нього входили також Ксав'єр Макденіел та Деррік Маккі. Був лідером ліги за перехопленнями у сезоні 1993-1994 та двічі обирався до другої збірної всіх зірок захисту. У сезоні 1995-1996 допоміг команді дійти до фіналу НБА, де сильнішими були «Чикаго Буллз» з Майклом Джорданом на чолі.
1999 року розпочав тренерську кар'єру, ставши асистентом Пола Вестфала, головного тренера команди «Сіетл Суперсонікс». 2000 року очолив тренерський штаб команди та одразу ж вивів її до плей-оф[1]. У сезоні 2004-2005 дійшов з командою до півфіналу Західної конференції, де Сіетл програв «Сан-Антоніо Сперс».
Протягом 2005—2012 років очолював тренерський штаб команди «Портленд Трейл Блейзерс».
2006 року став помічником Майка Кжижевскі у збірній США. Разом з командою став бронзовим призером чемпіонату світу 2006, олімпійським чемпіоном 2008 та 2012.
Протягом 2013—2016 років працював асистеном головного тренера команди «Індіана Пейсерз». А 2016 року був призначений головним тренером «Індіани», замінивши на цій посаді Френка Вогеля.
2020 року став асистентом головного тренера команди «Атланта Гокс», а через рік очолив команду.
Легенда | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Регулярний сезон | G | Ігор проведено | W | Ігор виграно | L | Ігор програно | W–L % | % перемог | |
Плей-оф | PG | Ігор плей-оф проведено | PW | Ігор плей-оф виграно | PL | Ігор плей-оф програно | PW–L % | % перемог у плей-оф |
Команда | Сезон | G | W | L | W–L% | Місце | PG | PW | PL | PW–L% | Результат |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
«Сіетл Суперсонікс» | 2000–01 | 67 | 38 | 29 | .567 | 5-е в Тихоокеанському | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Сіетл Суперсонікс» | 2001–02 | 82 | 45 | 37 | .549 | 4-е в Тихоокеанському | 5 | 2 | 3 | .400 | Програш у Першому раунді |
«Сіетл Суперсонікс» | 2002–03 | 82 | 40 | 42 | .488 | 5-е в Тихоокеанському | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Сіетл Суперсонікс» | 2003–04 | 82 | 37 | 45 | .451 | 5-е в Тихоокеанському | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Сіетл Суперсонікс» | 2004–05 | 82 | 52 | 30 | .634 | 1-е в Північно-Західному | 11 | 6 | 5 | .545 | Програш у Півфіналі Конференції |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2005–06 | 82 | 21 | 61 | .256 | 5-е в Північно-Західному | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2006–07 | 82 | 32 | 50 | .390 | 3-є в Північно-Західному | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2007–08 | 82 | 41 | 41 | .500 | 3-є в Північно-Західному | — | — | — | — | не вийшли до плей-оф |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2008–09 | 82 | 54 | 28 | .659 | 1-е в Північно-Західному | 6 | 2 | 4 | .333 | Програш у Першому раунді |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2009–10 | 82 | 50 | 32 | .610 | 3-є в Північно-Західному | 6 | 2 | 4 | .333 | Програш у Першому раунді |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2010–11 | 82 | 48 | 34 | .585 | 3-є в Північно-Західному | 6 | 2 | 4 | .333 | Програш у Першому раунді |
«Портленд Трейл-Блейзерс» | 2011–12 | 43 | 20 | 23 | .465 | (звільнений) | — | — | — | — | — |
«Індіана Пейсерз» | 2016–17 | 82 | 42 | 40 | .512 | 4-е в Центральному | 4 | 0 | 4 | .000 | Програш у Першому раунді |
«Індіана Пейсерз» | 2017–18 | 82 | 48 | 34 | .585 | 2-е в Центральному | 7 | 3 | 4 | .429 | Програш у Першому раунді |
«Індіана Пейсерз» | 2018–19 | 82 | 48 | 34 | .585 | 2-е в Центральному | 4 | 0 | 4 | .000 | Програш у Першому раунді |
«Індіана Пейсерз» | 2019–20 | 73 | 45 | 28 | .616 | 2-е в Центральному | 4 | 0 | 4 | .000 | Програш у Першому раунді |
«Атланта Гокс» | 2020–21 | 38 | 27 | 11 | .711 | 1-е в Південно-Східному | 18 | 10 | 8 | .556 | Програш у Фіналі конференції |
«Атланта Гокс» | 2021–22 | 82 | 43 | 39 | .524 | 2-е в Південно-Східному | 5 | 1 | 4 | .200 | Програш у Першому раунді |
Усього за кар'єру | 1,369 | 731 | 638 | .534 | 76 | 28 | 48 | .368 |
- ↑ Nate McMillan Coaching Record. Basketball-reference.com. Процитовано 20 травня 2016. (англ.)
- Уродженці Ралі
- Афроамериканські баскетболісти
- Баскетбольні тренери США
- Атакувальні захисники
- Розігруючі захисники
- Баскетболісти «Сіетл Суперсонікс»
- Тренери «Сіетл Суперсонікс»
- Тренери «Портленд Трейл Блейзерс»
- Тренери «Індіана Пейсерз»
- Тренери «Атланта Гокс»
- Задрафтовані «Сіетл Суперсонікс»
- Спортсмени з Орегону
- Спортсмени Ролі (Північна Кароліна)