Баркод: Разлика между версии
м r2.7.2) (Робот: Променяне от war:Kodigo bagis на war:Kodigo babragis |
|||
Ред 63: | Ред 63: | ||
[[Категория:Стандарти]] |
[[Категория:Стандарти]] |
||
[[Категория:Системи за кодиране]] |
[[Категория:Системи за кодиране]] |
||
[[ar:شفرة خيطية]] |
|||
[[az:Barkod]] |
|||
[[bat-smg:Barkuods]] |
|||
[[be-x-old:Штрых-код]] |
|||
[[bs:Barkod]] |
|||
[[ca:Codi de barres]] |
|||
[[cs:Čárový kód]] |
|||
[[da:Stregkode]] |
|||
[[de:Strichcode]] |
|||
[[el:Ραβδωτός κώδικας]] |
|||
[[en:Barcode]] |
|||
[[eo:Strekokodo]] |
|||
[[es:Código de barras]] |
|||
[[et:Vöötkood]] |
|||
[[fa:بارکد]] |
|||
[[fi:Viivakoodi]] |
|||
[[fr:Code-barres]] |
|||
[[fy:Barkoade]] |
|||
[[gl:Código de barras]] |
|||
[[he:ברקוד]] |
|||
[[hi:बारकूट]] |
|||
[[hr:Crtični kôd]] |
|||
[[hu:Vonalkód]] |
|||
[[id:Kode batang]] |
|||
[[is:Strikamerki]] |
|||
[[it:Codice a barre]] |
|||
[[ja:バーコード]] |
|||
[[jv:Kodé Batang]] |
|||
[[kk:Сызықшалы код]] |
|||
[[ko:바코드]] |
|||
[[lt:Brūkšninis kodas]] |
|||
[[lv:Svītrkods]] |
|||
[[ml:ബാർകോഡ്]] |
|||
[[mn:Шугаман код]] |
|||
[[ms:Kod bar]] |
|||
[[nl:Streepjescode]] |
|||
[[no:Strekkode]] |
|||
[[pl:Kod kreskowy]] |
|||
[[pt:Código de barras]] |
|||
[[ro:Cod de bare]] |
|||
[[ru:Штриховой код]] |
|||
[[simple:Barcode]] |
|||
[[sk:Čiarový kód]] |
|||
[[sl:Črtna koda]] |
|||
[[sq:Barkodi]] |
|||
[[sr:Бар-код]] |
|||
[[sv:Streckkod]] |
|||
[[ta:பார்கோடு]] |
|||
[[te:బార్కోడ్]] |
|||
[[th:บาร์โค้ด]] |
|||
[[tr:Barkod]] |
|||
[[uk:Штрих-код]] |
|||
[[vi:Mã vạch]] |
|||
[[war:Kodigo babragis]] |
|||
[[zh: |
Версия от 03:24, 12 март 2013
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/Barcode-EAN13-Bulgaria.jpg/210px-Barcode-EAN13-Bulgaria.jpg)
Баркод (още бар код, бар-код, щрих код, щрих маркировка) е система за кодиране на стокови единици в промишлеността и търговията, която предоставя информация за производителя и артикула, служи за проследяване на стокооборота и търсенето на стоките, както и следи за изправността на фирмите като данъкоплатци.
Баркод е също и машинно разбираемата маркировка върху опаковката на стокова единица.
Най-често срещани са баркодовете, състоящи се от цифри и различни по широчина вертикални успоредни линии, които визуално наподобяват решетка, откъдето произлиза и думата на английски (bar code, barcode от bar - прът, решетка). Баркодовете биват разчитани от оптични сканиращи устройства, наречени баркод четци, снабдени със съответния софтуер.
Съществуват и по-съвременни баркодове под формата на концентрични окръжности или точкови матрици с квадратна форма, наричани матрични, 2D баркодове или QR кодове (Шаблон:Lang-en- бърза реакция) които са направени така, че лесно да може да бъдат сканирани от всякакви устройства, най-вече с набиращите скорост смартфони и таблети. Квадратните 2D баркодове са изобретени през 1994 г. от една от дъщерните компании на японския автомобилен производител Тойота. Състоят се от черни модули на бял фон, подредени в квадратен шаблон. Те са доста популярни в Япония и в други страни от Далечния изток, където множество компании вкарват в продуктите си информация за нови марки, събития или промоции.[1]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/QR_code_for_mobile_English_Wikipedia.svg/150px-QR_code_for_mobile_English_Wikipedia.svg.png)
История
Първите баркодове са създадени в САЩ и патентовани през 1949 г.[2] За пръв път баркод се използва за сканиране на каса през 1974 г. в супермаркет в щата Охайо, САЩ (маркираният продукт е пакетче дъвки)[1]. Американската баркод система е известна под името "Универсален продуктов код" (UPC, Universal Product Code). За координиране на усилията по внедряване и стандартизиране на баркодовете в САЩ е създаден Единен съвет по кодиране (UCC, Uniform Code Council), преименуван впоследствие на GS1 US.
През 1977 г. сходна баркод система е въведена и в Европа, като по инициатива на търговци и производители е учредена неправителствената нестопанска организация ЕАН (EAN, European Article Numbering). През 1991 г. UCC и EAN подписват договор за установяването на пълна международна и техническа съвместимост между двете системи за кодиране.[2] Така се създава GS1 - глобална организация, чиято мисия е създаване и внедряване на стандарти и решения за работещи и прозрачни вериги за доставки в глобален мащаб и между промишлените сектори. Щабквартирите на GS1 са в Брюксел и Принстън, Ню Джърси.
България е член на GS1 (EAN International) от края на 1991 г.[1] Съгласно условията за членство в Международната асоциация EAN International, страните се представляват от неправителствени, нестопански асоциации, представляващи интересите на производители и търговци. Официален представител на България в GS1 е Българската търговско-промишлена палата (БТПП). Дейностите по въвеждане, развитие и контрола по приложението на стандартите GS1 на национално ниво се изпълняват от GS1 България, преди ЕАН България – вече със статут на Съвет към БТПП. В GS1 България членуват над 3800 организации, като основната част от тях са производители на потребителски стоки[1].
Баркод стандарти
В системата GS1 в употреба са няколко различни баркода: EAN-13, EAN-8, UPC-A, UPC-E, GS1-128, ITF-14 и DataBar. Те имат различна структура и следва да се разгледат поотделно. Специфични баркод стандарти са тези за печатните издания: ISBN и ISSN.
Стандарт EAN-13
EAN-13 се състои от 13 цифри и има следната структура:
- GS1-префикс от три разряда, който указва страната, в която е регистрирана фирмата производител на стоката (не е задължително страната, в която стоката е произведена). GS1-префиксът за България е 380
- код на производителя, който е от 4 до 6 разряда и се определя от националната организация GS1
- номер на артикул (търговска единица), който е от 3 до 5 разряда
- контролна цифра
Стандарт EAN-8
EAN-8 се състои от 8 разряда и е предназначен за малки по размер артикули. EAN-8 се формира по различен начин от EAN-13.
- GS1-префикс от три разряда за страната. И тук за България кодът е 380
- номер на артикула, 4 разряда
- контролна цифра
Стандарт UPC
UPC се състои от дванадесет разряда, разделени в три групи. Този баркод стандарт не предвижда разряди за държава
- Първата група от 6 до 9 разряда и се нарича UPC фирмен префикс
- Втората група от 5 до 2 разряда отговаря на номер на артикула
- Последният (12-ти) разряд е контролна цифра
Приложения на баркода
В управлението на продажбите, употребата на бар кодовете може да даде много подробна и навременна информация за ключови аспекти от бизнеса, като подпомогне и ускори вземането на решения. Бързо продаваемите артикули могат да се идентифицират бързо и автоматично да се направят нови складови заявки. Бавно продаваемите също се идентифицират и поръчките за техните доставки се планират така, че да не заемат в търговската площ и прилежащия ѝ склад пространство, което би могло да се оползотвори по-добре. С баркодовете също лесно могат да се съберат данни за сезонната цикличност на стоките и за техния жизнен цикъл.
Вижте също
Източници
Външни препратки
- Сайт на GS1 България
- Онлайн баркод четец
- Barcodepedia.com Свободна онлайн база данни за баркодове
- Barcode Scanner a german Site about Barcodes and Barcode Scanners
- Баркодът EAN-13 // Посетен на 7 февруари 2013., printguide.info