Давид (комитопул)
- Вижте пояснителната страница за други личности с името Давид.
Давид | |
български благородник | |
![]() Свети цар Давид Български, стенописно изображение от „Свети Архангели“ в Рилския манастир, Димитър Зограф, 1845 г. | |
Роден |
неизв.
|
---|---|
Починал | 976 г.
|
Семейство | |
Род | Комитопули |
Баща | Никола |
Майка | Рипсимия |
Братя/сестри | Мойсей Арон Самуил |
Давѝд е велможа от югозападната част на Първото българско царство, активен през втората половина на X в. Той е най-големият от четиримата синове на комит Никола, които през 976 г. повеждат борба срещу Византия за отвоюване на източните предели на царството, завладени от византийците пет години по-рано. Предполага се, че Давид владее непосредствено област, намираща се в югоизточната част на историко-географската област Македония между реките Вардар и Бистрица или на югозапад, в Преспа.
Предполага се също така, че умира още през същата 976 г. или малко по-късно. Сигурни са сведенията за това как Давид умира — той е убит от скитащи власи в местност по пътя между Преспа и Костур, наречена Красивите дъбове (на гръцки: καλή δρυς).[1] Дали власите всъщност не са пазителите на прохода между Костур и Преспа или убийството му е организирано от Византия е предмет на догадки, а основният извор за тези събития, Йоан Скилица, мълчи по въпроса.
В памет на най-големия си брат, Давид, и на родителите си, Никола и Рипсимия, през 993 г. българският военачалник Самуил поставя каменен надпис, открит в църквата „Свети Герман“ от X век при село Герман до Преспанското езеро.
Давид е един от типичните примери за народна канонизация, усвоена и от църквата. Негови образи се срещат в десетки църкви от XIX век. Паметта на Свети Давид, цар Български се отбелязва заедно с онази на Светите Седмочисленици – на 27 юли.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- Андреев, Й., Лазаров, Ив., Павлов, Пл., Кой кой е в средновековна България, Изд. „Просвета“, София 1995, ISBN 954-01-0476-9, с. 84.
- Златарски, В., История на българската държава през средните векове, т. I, ч. 2, София 1971, с. 603-616.
- Павлов, Пл., Темелски, Хр. Светци и духовни водачи от Македония, Велико Търново, 2004.