Cung-tu
Cung-tu (čínsky pchin-jinem zǒngdū, znaky zjednodušené 总督, tradiční
V letech 1519–1551 byli velitelé cung-tu přejmenováni na cung-č’ (čínsky pchin-jinem zǒngzhì, znaky zjednodušené 总制, tradiční
V říši Ming – nejvyšší velitelé
[editovat | editovat zdroj]Pověřenci cung-tu byli příležitostně jmenovaní zmocněnci ústřední vlády podřízení císaři, vyslaní do regionů obvykle k řešení vojenských problémů zpravidla přesahujících jednu provincii.[2]
Vysíláni byli od poloviny 15. století, koncem století jich přibylo a v 16. století se stali poměrně běžnými.[2] Tak roku 1441 byl ministr vojenství Wang Ťi vyslán do Jün-nanu a s titulem cung-tu ťün-wu (总督军务)[3] pověřen celkovým řízením vojenských operací proti Lu-čchuanu,[4] nebo roku 1452 Wang Ao dohlížel na vojska v provinciích Kuang-tung a Kuang-si (dohromady zkráceně nazývaných Liang-Kuang). Nankingští ministři vojenství dostávali titul nejvyšší velitel metropolitní posádky cung-tu ťing-š’ (
Od roku 1469 byl úřad cung-tu Liang-Kuangu obsazován víceméně trvale. Vznikla také funkce cung-tu pro „tři velitelství“ v Šen-si. Další cung-tu byli jmenováni různě případ od případu ve střední a jižní Číně,[1] například v letech 1554–1555 nankingský ministr vojenství Čang Ťing velel armádám v šesti pobřežních provinciích jihovýchodu, kompetence jeho nástupců byla však omezena na Nan č’-li, Če-ťiang a Fu-ťien.
Nejvyšší velitelé cung-tu byli nejvýše postavení úředníci v provinciích, podléhali jim velcí koordinátoři sün-fu a stáli nad běžnou provinční a místní administrativou.[1] Mívali titul ministra nebo náměstka ministra vojenství a současně vysoké funkce v kontrolním úřadu. Dohlížel-li nejvyšší velitel cung-tu na více provincií, měl zpravidla pro svou sídelní provincii i titul velkého koordinátora sün-fu.[2] Neměli vlastní úřad, k nezbytnému zpracování dokumentů si proto za své peníze najímali soukromé tajemníky mu-fu.[2]
V říši Čching – generální guvernéři
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Qing_viceroys.png/220px-Qing_viceroys.png)
V říši Čching byl generální guvernér cung-tu stálým úřadem, jehož nositelé měli hlavní druhou (2a) úřední hodnost. Drželi současně titul nejvyššího kontrolora. Někdy dostali i titul ministra vojenství, pak měli vedlejší první (1b) hodnost.[2] Podřízení byli přímo císaři, resp. státní radě ťün-ťi-čchu.[1]
Čchingští cung-tu byli nejvýše postavenými úředníky provinční správy, kterým podléhala celá provinční administrativa v čele s guvernéry provincií sün-fu, řídícími civilní správu svěřené provincie (v jejímž čele stál provinciální správce pu-čeng-š’ a provinční soudce an-čcha-š’)[6] Ve své sídelní provincii obvykle vykonávali i funkci provinčního guvernéra sün-fu.[2]
Generální guvernéři cung-tu řídili jednu nebo více provincií, v 19. století se jejich počet stabilizoval na osmi, kteří spravovali regiony[1]
- Č’-li (moderní provincie Che-pej) sídlil v Pao-tingu,
- Liang-Ťiang (Ťiang-su, An-chuej a Ťiang-si) sídlo v Ťiang-ningu, dnešním Nankingu), tento cung-tu výjimečně nebyl provinčním guvernérem sídelní provincie,[2]
- Šen-Kan (Šen-si a Kan-su) se sídlem v Lan-čou,
- Min-Če (Fu-ťien a Če-ťiang) se sídlem ve Fu-čou,
- Liang-Hu (neboli Chu-kuang) se sídlem ve Wu-čchangu,
- Liang-Guang (Kuang-tung a Kuang-si) se sídlem v Kantonu,
- S’-čchuan se sídlem v Čcheng-tu,
- Jün-Kuej (Jün-nan a Kuej-čou) se sídlem v Kchun-mingu.[1]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c d e f g THEOBALD, Ulrich. Chinaknowledge – a universal guide for China studies [online]. Rev. 2016-6-23 [cit. 2017-11-15]. Kapitola zongdu
總督 , governor-general. Dostupné online. (anglicky) - ↑ a b c d e f g HUCKER, Charles O. A Dictionary of Official Titles in Imperial China. Stanford, California: Stanford University Press, 1985. 676 s. ISBN 0-8047-1193-3. S. 534.
- ↑ GOODRICH, L. Carington; FANG, Chaoying, a kol. Dictionary of Ming Biography, 1368-1644. New York: Columbia University Press, 1976. xxi + 1751 s. ISBN 0-231-03801-1, ISBN 023103833X. Heslo Chu Ch'i-chen, s. 290. (anglicky)
- ↑ TWITCHETT, Denis C.; GRIMM, Tilemann. The Cheng-t'ung, Ching-t'ai, and T'ien-shun reigns, 1436—1464. In: MOTE, Frederick W; TWITCHETT, Denis C. The Cambridge History of China Volume 7: The Ming Dynasty, 1368–1644, Part 1. Cambridge: Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521243327. S. 305–342, na s. 315. (anglicky)
- ↑ Theobald. Rev. 2015-12-21 [cit. 2017-11-15]. Kapitola caoyun zongdu
漕 運 總督 , Director-general of Grain Transport. - ↑ XU, Shu’an; OLIVOVÁ, Lucie. Vývoj správního systému v Číně. Praha: Karolinum, 2000. 110 s. ISBN 80-246-0093-5. S. 74.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- GUY, R. Kent. Qing Governors and their Provinces: The Evolution of Territorial Administration in China, 1644–1796. Seattle: University of Washington Press, 2010. ISBN 978-0-295-99018-7. (anglicky)
- HUCKER, Charles O. A Dictionary of Official Titles in Imperial China. Stanford, California: Stanford University Press, 1985. 676 s. ISBN 0-8047-1193-3.
- XU, Shu’an; OLIVOVÁ, Lucie. Vývoj správního systému v Číně. Praha: Karolinum, 2000. 110 s. ISBN 80-246-0093-5.