Fluorid fosforitý
Fluorid fosforitý | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Obecné | |
Systematický název | Fluorid fosforitý |
Anglický název | Phosphorus trifluoride |
Německý název | Phosphorus trifluoride |
Sumární vzorec | PF3 |
Vzhled | bezbarvý plyn |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 7783-55-3 |
EC-no (EINECS/ELINCS/NLP) | 232-008-7 |
PubChem | 62665 |
ChEBI | CHEBI:30205 |
SMILES | FP(F)F |
InChI | InChI=1S/F3P/c1-4(2)3
Key: WKFBZNUBXWCCHG-UHFFFAOYSA-N |
Číslo RTECS | TH3850000 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 87,968971 g/mol |
Teplota tání | −151,5 °C (−240,7 °F; 121,6 K) |
Teplota varu | −101,8 °C (−151,2 °F; 171,3 K) |
Hustota | 3,91 g/dm3 |
Rozpustnost ve vodě | ve vodě pomalu hydrolyzuje |
Struktura | |
Tvar molekuly | trojúhelníková pyramida |
Dipólový moment | 1,03 D (3,4 · 10−30 C·m) |
Termodynamické vlastnosti | |
Standardní slučovací entalpie | −958,44 kJ/mol |
Standardní molární entropie S° | 273,06 J/(mol·K) |
Standardní slučovací Gibbsova energie | −898 kJ/mol |
Měrné teplo | 59 J/(mol·K) |
Bezpečnost | |
H-věty | H280, H314, H330, H331 |
P-věty | P260, P261, P264, P271, P280, P284, P301+330+331, P302+361+354, P304+340, P305+354+338, P316, P320, P321, P363, P403+233, P405, P410+403, P501 |
NFPA 704 | ![]() 0
3
1
|
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fluorid fosforitý je anorganická sloučenina s chemickým vzorcem PF3.
Příprava
[editovat | editovat zdroj]Fluorid fosforitý je obvykle připravován z chloridu fosforitého halogenovou výměnou za použití různých fluoridů, jako třeba fluorovodíku, fluoridu vápenatého, fluoridu arsenitého, fluoridu antimonitého nebo fluoridu zinečnatého:[1][2][3]
2 PCl3 + 3 ZnF2 → 2 PF3 + 3 ZnCl2
Vlastnosti
[editovat | editovat zdroj]Vazebný úhel F-P-F ve fluoridu fosforitém je přibližně 96,3°. Plynný fluorid fosforitý má standardní slučovací entalpii −958,44 kJ/mol.[4] Atom fosforu má chemický posun nukleární magnetické rezonance 97 ppm.
Fluorid fosforitý hydrolyzuje zejména při vyšším pH, ale je méně hydrolyticky citlivý než chlorid fosforitý. Fluorid fosforitý nepůsobí na sklo s výjimkou vysokých teplot. K sušení lze s malými ztrátami využít bezvodý hydroxid draselný. S horkými kovy tvoří fosfidy a fluoridy. S Lewisovými zásadami, jako například amoniak, tvoří adukty a fluorid fosforitý je oxidován oxidačními činidly, jako je brom nebo manganistan draselný.
Jako ligand přechodných kovů, je fluorid fosforitý silný
- Cr(C6H6)2 + 6 PF3 → Cr(PF3)6 + 2 C6H6
![]() |
![]() |
Kuličkový model [Pt(PF3)4] | Kalotový model [Pt(PF3)4] |
Využití
[editovat | editovat zdroj]Fluorid fosforitý není využíván ve velkém měřítku. Ve výzkumu se však využívá při organické syntéze a přípravě komplexů.
Biologická aktivita
[editovat | editovat zdroj]Fluorid fosforitý se podobá oxidu uhelnatému, protože se silně váže na železo v hemoglobinu, čímž brání krvi absorbovat kyslík.[9]
Bezpečnost
[editovat | editovat zdroj]Fluorid fosforitý je vysoce toxický, srovnatelně s fosgenem.[10]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Fluorid fosforitý na Wikimedia Commons
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byly použity překlady textů z článků Phosphorus trifluoride na anglické Wikipedii a Phosphor(III)-fluorid na německé Wikipedii.
- ↑ WILLIAMS, A. A.; PARRY, Robert W.; DESS, Howard. Phosphorus(III) Fluoride. Příprava vydání Therald Moeller. 1. vyd. Svazek 5. [s.l.]: Wiley Dostupné online. ISBN 978-0-470-13164-0, ISBN 978-0-470-13236-4. DOI 10.1002/9780470132364.ch26. S. 95–97. (anglicky) DOI: 10.1002/9780470132364.ch26.
- ↑ DUBRISAY, René; PASCAL, Paul. Nouveau traité de chimie minérale: Azote, phosphore. [s.l.]: Masson et Cie 963 s. Dostupné online. ISBN 978-2-225-57123-7. (francouzsky)
- ↑ CLARK, Ronald J.; BELEFANT, Helen; WILLIAMSON, Stanley M. Phosphorus Trifluoride. Příprava vydání Robert J. Angelici. 1. vyd. Svazek 28. [s.l.]: Wiley Dostupné online. ISBN 978-0-471-52619-3, ISBN 978-0-470-13259-3. DOI 10.1002/9780470132593.ch77. S. 310–315. (anglicky)
- ↑ CHASE, M. W. NIST-JANAF Thermochemical Tables, 4th Edition. NIST. 1998-08-01. (anglicky)
- ↑ GREENWOOD. Chemistry of the Elements. [s.l.]: Elsevier Science & Technology Books book s. Dostupné online. ISBN 978-0-08-037941-8. S. 494. (anglicky)
- ↑ NICHOLLS, David. Complexes and First-Row Transition Elements. SpringerLink. 1974. Dostupné online [cit. 2023-09-02]. DOI 10.1007/978-1-349-02335-6. (anglicky)
- ↑ KRUCK, Th. Trifluorphosphin-Komplexe von Übergangsmetallen. Angewandte Chemie. 1967-01-07, roč. 79, čís. 1, s. 27–43. Dostupné online [cit. 2023-09-02]. DOI 10.1002/ange.19670790104. (německy)
- ↑ CLARK, Ronald J.; BUSCH, Marianna A. Stereochemical studies of metal carbonylphosphorus trifluoride complexes. Accounts of Chemical Research. 1973-07-01, roč. 6, čís. 7, s. 246–252. Dostupné online [cit. 2023-09-02]. ISSN 0001-4842. DOI 10.1021/ar50067a005. (anglicky)
- ↑ WILKINSON, Geoffrey. Phosphorus Trifluoride–Hæmoglobin. Nature. 1951-09, roč. 168, čís. 4273, s. 514–514. Dostupné online [cit. 2023-08-31]. ISSN 1476-4687. DOI 10.1038/168514a0. (anglicky)
- ↑ GREENWOOD. Chemistry of the Elements. [s.l.]: Elsevier Science & Technology Books book s. Dostupné online. ISBN 978-0-08-037941-8. (anglicky)