G protein
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/90/G-Protein.png/300px-G-Protein.png)
G proteiny jsou rodinou GTPáz důležitých ve vnitrobuněčné signalizaci. Existují u nich dvě konformace: „zapnutá“, jsou-li navázány ke GTP, a „vypnutá“, mají-li navázán GDP. Přepínání mezi těmito stavy je zprostředkováno GEF (guanine nucleotide–exchange factor), proteiny, které katalyzují disociaci GDP z G proteinu; k vazbě GTP pak dochází samovolně v důsledku jeho vyšší koncentrace v cytoplazmě. Změna konformace vyvolaná vazbou GTP umožňuje G proteinu aktivovat další proteiny buněčných signálních kaskád. Rychlost hydrolýzy GTP závisí mj. na aktivitě GAP (GTPase-accelerating protein) proteinů, které mohou také reagovat na extracelulární signály.[1]
Za objev a popsání funkce G proteinů obdrželi v roce 1994 Alfred G. Gilman a Martin Rodbell Nobelovu cenu za fyziologii a medicínu. Gilman a Rodbell se původně snažili vysvětlit mechanismus stimulace buněk adrenalinem. Zjistili, že cytosolické enzymy, jako např. adenylátcykláza, nejsou aktivovány receptorem přímo, ale prostřednictvím G proteinu, který je receptorem aktivován, a může adenylát cyklázu stimulovat k produkci druhého posla, cyklického AMP.
Signalizace
[editovat | editovat zdroj]Existují dvě odlišné třídy G proteinů: heterotrimerické (velké) G proteiny, aktivované GPCR (G-protein-coupled receptor) receptory, sestávající z
Heterotrimerické G proteiny
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/G_Protein_Cycle.svg/400px-G_Protein_Cycle.svg.png)
Heterotrimerické G proteiny jsou v neaktivním stavu asociovány se specifickými membránovými receptory. Skládají se z podjednotek G
Malé GTPázy
[editovat | editovat zdroj]Malé GTPázy vážou podobně jako heterotrimerické G proteiny GDP a GTP a jsou zodpovědné za přenos signálu v buňce. Na rozdíl od heterotrimerických G proteinů existují jako monomery a k žádné disociaci po aktivaci tedy nedochází – fungují jako samostatná G
U člověka je 170 zástupců (proteinů).[2]
Podjednotky
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku G protein na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c Lodish, H. et al.: Molecular Cell Biology, 5th edition. W. H. Freeman & Co. New York, 2004, ISBN 0-7167-4366-3
- ↑ a b COLICELLI, J. Human RAS superfamily proteins and related GTPases. Sci STKE.. 2004, roč. 2004, čís. 250, s. RE13. Dostupné online. ISSN 1525-8882.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- (anglicky) Harvey F. Lodish a kolektiv: Molecular Cell Biology, W. H. Freeman & Co., New York 2004, ISBN 0-7167-4366-3
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu G protein na Wikimedia Commons