Satan
Satan | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Satan, také známý jako ďábel a Lucifer, je bytost v abrahámovských náboženstvích, která svádí člověka k hříchu a lži. V křesťanství a islámu představuje padlého anděla nebo džina, který původně měl velkou krásu a zbožnost, ale vzbouřil se proti Bohu a disponuje mocí nad světem a démony. V judaismu je často považován za metaforu pro jecer ha-ra neboli zlý sklon či pud, jenž má být člověkem zkrocen a přiveden k službě Bohu. Pokud je Satan v rámci judaismu chápán jako zhoubná bytost, pak nikdy ne jako taková, která by byla „nezávislá“ na Bohu. Jedná se o posla, jehož úkolem je, aby kladl překážky lidským záměrům, přičemž v krajním případě se tak může dít „i k lidskému dobru, pokud se člověk chystá spáchat bezpráví“,[1] jak tomu bylo v případě Bileáma.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5f/Satan_before_the_Lord.jpg/200px-Satan_before_the_Lord.jpg)
Postava Satana coby nebeského žalobce se poprvé objevuje v Tanachu. Nejznámější je jeho vystoupení ve shromáždění synů Božích, kteří předstoupili před Hospodina, jak to popisuje kniha Jób.[2] Během svého vystoupení obvinil spravedlivého Jóba z toho, že slouží Bohu ze zištných důvodů a vymínil si, že jeho zbožnost vyzkouší těžkostmi a utrpením. Méně známý popis Satanova působení coby žalobce se nachází v knize Zacharjáš, kde se terčem jeho žaloby stává velekněz Jóšua.[3]
V období mezi Starým a Novým zákonem, pravděpodobně vlivem zoroastrismu (zlý Angra Mainju), se Satan stal zlovolnou bytostí s odpornými vlastnostmi, jenž bojuje proti Bohu. Evangelia proto popisují Satana, jak pokouší Ježíše na poušti[4][5] nebo způsobuje lidem nemoci a nejrůznější postižení.[6] Je nazýván otcem lži.[7] Ve Zjevení Janovu se Satan objevuje jako velký drak, který je poražen archandělem Michaelem a svržen z nebes. Později je uvězněn v propasti na tisíc let, aby byl poté na chvíli propuštěn[8] a nakonec svržen do jezera ohně. V křesťanství je Satan, přestože o tom není v knize Genesis výslovná zmínka, často ztotožňován s hadem, který v zahradě Eden svedl Evu k hříchu.
V Koránu Šajtan, také známy jako Iblís, je bytost stvořená z ohně, která byla svržena z nebes, protože se odmítla poklonit Adamovi, a která svádí lidi k hříchu skrze waswās (zlý podnět). Podobný důvod pro Satanovo sesazení z nebes popisuje též latinský text Vita Adae et Evae (Život Adama a Evy) ze 7. století n. l., jenž vznikl překladem staršího nedochovaného spisu známého pod označením Apokalypsa Mojžíšova.[9] Tyto a podobné texty v podstatě reflektuji staré židovské legendy týkající se Metatrona.
Pozadí v Bibli
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/SatanasAntichrist.jpg/170px-SatanasAntichrist.jpg)
Hebrejský výraz satan, שָׂטָן, znamená „sočitel, osočovatel, sok, žalobce,[10], protivník“[11] či „odpůrce“[12] a je používán ve Starém zákoně pro lidské protivníky a zároveň nadpřirozenou bytost, a to vedle dalších postav v opozici k Bohu.[11]
Kniha Job
[editovat | editovat zdroj]Satan se objevuje v Knize Job v poetickém dialogu zasazeném do prózy,[13] který mohl být napsán kolem doby babylonského zajetí. Job je v textu spravedlivý muž, kterého má Bůh v oblibě. Job 1:6–8 popisuje „syny Boží“ (bənê hāʼĕlōhîm), kteří se představují před Bohem. Bůh se jednoho z nich, „Satana“, ptá, kde byl, načež on odpovídá, že se toulal po zemi. Bůh se ptá: „Uvážil jsi mého služebníka Joba?“ Satan odpovídá naléháním na Boha, aby mu dovolil Joba mučit, a slibuje, že Job při prvním soužení opustí svou víru.[14] Bůh souhlasí; Satan ničí Jobovy služebníky a stáda, ale Job odmítá Hospodina odsoudit. První scéna se opakuje, satan se představuje Bohu po boku ostatních „synů Božích“.[15] Bůh poukazuje na Jobovu pokračující věrnost, avšak satan trvá na tom, že je zapotřebí více zkoušek; Bůh mu opět dává svolení, aby Joba vyzkoušel. Job nakonec zůstává věrný a spravedlivý, takže satan je svou porážkou zahanben.[16]
Nový zákon
[editovat | editovat zdroj]Všechna tři synoptická evangelia popisují pokoušení Krista Satanem na poušti (Matouš 4:1–11 , Marek 1:12–13 a Lukáš 4:1–13).[17] Satan nejprve ukazuje Ježíšovi kámen a říká mu, aby jej proměnil v chléb. Také ho vezme na vrchol jeruzalémského chrámu a přikáže Ježíšovi, aby se vrhl dolů, aby ho andělé chytili. Satan bere Ježíše také na vrchol vysoké hory; tam mu ukáže království země a slíbí, že mu je všechna dá, pokud se mu pokloní a bude se mu klanět nadále. Pokaždé, když Ježíš kárá Satana, a po třetím pokušení je spravován anděly. Satanův slib v Matoušovi 4:8–9 a Lukáši 4:6–7, že dá Ježíšovi všechna království země, znamená, že všechna tato království patří jemu.[18] Skutečnost, že Ježíš nezpochybňuje Satanův slib, naznačuje, že autoři těchto evangelií věřili, že je to pravda.
Kniha Zjevení představuje Satana jako nadpřirozeného vládce Římské říše a konečnou příčinou všeho zla ve světě.[19] Ve Zjevení 2:9–10, jako součást dopisu církvi ve Smyrně, se Jan z Patmosu zmiňuje o Židech ze Smyrny jako o „satanově synagoze“[20] a varuje, že „ďábel se chystá uvrhnout některé z vás do vězení na zkoušku [peirasmos] a deset dní budete mít soužení." Ve Zjevení 2:13–14, v dopise církvi z Pergamonu, Jan varuje, že Satan žije mezi členy kongregace[21] a prohlašuje, že „Satanův trůn“ je mezi nimi. Pergamon byl hlavním městem římské provincie Asie a „Satanův trůn“ může být odkazem na monumentální oltář ve městě, který byl zasvěcen řeckému bohu Diovi, nebo chrám zasvěcený římskému císaři Augustovi.
Judaismus
[editovat | editovat zdroj]Většina Židů nevěří v existenci nadpřirozené zlé postavy.[22] Tradicionalisté a filosofové středověkého judaismu se drželi racionální teologie, odmítali jakoukoli víru ve vzbouřené nebo padlé anděly a zlo považovali za abstraktní.[23] Rabíni obvykle vykládali slovo satan, jak se používá v Tanach, jako striktně odkazující na lidské protivníky.[24] Nicméně, slovo satan občas byla obrazně aplikován na zlé vlivy,[25] jako je například židovského výkladu tohoto jecer ha-ra („zlý sklon“) zmíněný v Genesis 6:5.[26] talmudického obraz Satana odporují. Zatímco Satanova identifikace s abstraktním jecer ha-ra zůstává stejná jako učení mudrců, je obecně identifikován jako entita s božskou mocí. Mudrci například považovali Satana za anděla smrti, který se později bude nazývat Samael, protože Boží zákaz, aby Satan zabil Joba, naznačoval, že je dokonce schopen tak učinit,[27] ale navzdory této synkretizaci se známým nebeským tělem, Satanem je identifikován jako jecer ha-ra ve stejné pasáži. Satanův status jako „fyzické“ entity je posílen řadou dalších rabínských anekdot: jeden příběh popisuje dva samostatné incidenty, kdy se Satan zjevil jako žena, aby svedl rabiho Meira a rabiho Akivu ke hříchu.[28] Další pasáž popisuje Satana v podobě nevychovaného, nemocného žebráka, aby svedl mudrce Peleimu, aby porušil micva pohostinnosti.[29]
Islám
[editovat | editovat zdroj]V islámu je Satan znám pod arabským ekvivalentem Šajtan (z kořene ŠTN, s významem zbloudilý, vzdálený), přičemž Korán jde vzhledem ke starším abrahamovským Písmům dál a nazývá Šajtana jménem Iblís (20:115/116), což může být odvozenina řeckého slova diabolos.[30] Korán vypovídá, že Jediný Bůh pobídl své anděly včetně Iblíse, aby se poklonili před člověkem – Adamem, ovšem Iblísovi hrdost nedovolila poklonit se před tvorem učiněným z prachu země, jsa vyšší existencí stvořenou ze žhnoucího ohně (15:26–33). Zatímco ostatní andělé se poklonili, Iblís tak neučinil (např. 17:61–65 a mnohé další súry). Bůh za tuto neposlušnost vyhnal Iblíse z ráje, a ten se stal káfirem (nevěřícím, popíračem), který nadále touží svádět člověka na scestí, není však sám zdrojem zla. Po vyhnání z ráje začal Iblís okamžitě jednat a zlákal první lidi – Adama a Evu –, aby pojedli ovoce ze zakázaného stromu. Iblís je Bohem Adamovi představen jako nepřítel lidí (20:115/117). Hlavní charakteristické rysy, které Korán Satanovi připisuje, jsou arogance, extrémní hrdost, ale i nešťastnost. Satany v množném čísle zmiňuje značné množství koránských súr.[31] Podle teologa O. Havelky abrahamovská svatá Písma představují Božího anděla Satana jako významnou postavu přímo zasahující do dějin spásy, aktivně se vztahující k člověku a jeho charakter vyjevují v čase se vzrůstající intenzitou – od několika veršů v židovském Tanachu, přes podrobnější představení v křesťanském Novém zákoně, po nejpodrobnější popis v nespočtu veršů v muslimském Koránu.[30]
Satan v kultuře a umění
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f6/Satan-traditional-arms.svg/110px-Satan-traditional-arms.svg.png)
Satan se objevuje v křesťanské literatuře, například v Danteho Pekle, variantách legendy o Faustovi a Johna Miltona Ztracený ráj a Ráj znovu nabytý a básně Williama Blakea. V historii umění i literatury byl Satan zobrazován četnými způsoby, například jako had, který přesvědčil Evu, aby okusila zakázaného ovoce; tak byl Satan zobrazován jako plaz.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Satan na anglické Wikipedii.
- ↑ MUNK, Elie. Svět modliteb. Praha: Garamond, 2019. ISBN 978-80-7407-459-2. S. 52.
- ↑ Jb 1, 6 (Kral, ČEP)
- ↑ Za 3, 1 (Kral, ČEP)
- ↑ Mt 4, 1–11 (Kral, ČEP)
- ↑ Mk 1, 12–13 (Kral, ČEP)
- ↑ L 13, 16 (Kral, ČEP)
- ↑ J 8, 44 (Kral, ČEP)
- ↑ Zj 20, 7 (Kral, ČEP)
- ↑ SOUŠEK, Zdeněk. Knihy tajemství a moudrosti II (Mimobiblické židovské spisy: Pseudepigrafy). Praha: Vyšehrad, 1998. ISBN 80-7021-244-6. S. 343-348.
- ↑ PÍPAL, Blahoslav. Hebrejsko-český slovník ke Starému zákonu. Praha: Kalich, 2006. ISBN 80-7017-029-8. S. 159.
- ↑ a b Satan v abrahamovských svatých písmech 1: Židovský Tanach. Dingir, 8. 1. 2020
- ↑ Henry Ansgar Kelly Satan: A Biography stránky 2, 3
- ↑ Kelly 2006, str. 21.
- ↑ Kelly 2006, s. 21–22.
- ↑ Kelly 2006, str. 22.
- ↑ Steinmann, AE. "The structure and message of the Book of Job". Vetus Testamentum.
- ↑ Kelly 2006, str. 88–95.
- ↑ Kelly 2006, str. 95.
- ↑ Kelly 2006, str. 144.
- ↑ Kelly 2006, str. 142.
- ↑ Kelly 2006, str. 143.
- ↑ Glustrom 1989 , s. 22–24.
- ↑ BAMBERGER, Bernard J. Fallen angels : soldiers of satan's realm. 1 paperback. vyd. Philadelphia, Pa.: Jewish Publ. Soc. of America, 2006. ISBN 0-8276-0797-0. S. 148, 149.
- ↑ Based on the Jewish exegesis of 1 Samuel 29:4 and 1 Kings 5:18 – Oxford dictionary of the Jewish religion, 2011, p. 651
- ↑ Glustrom 1989 , str. 24.
- ↑ Jewish Encyclopedia. Satan. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- ↑ Bava Batra 16a:8
- ↑ Kiddushin 81a
- ↑ Kiddushin 81b
- ↑ a b HAVELKA, Ondřej. Satan v abrahamovských svatých Písmech 3/3: muslimský Korán [online]. Dingir [cit. 2022-09-15]. Dostupné online.
- ↑ Satan, boží stvoření: Obraz padlého anděla v abrahámovských náboženstvích s teologem a religionistou doktorem Ondřejem Havelkou. Radio Wave [online]. Český rozhlas, 2022-02-21 [cit. 2022-09-15]. Dostupné online.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Satan na Wikimedia Commons
- HAVELKA, Ondřej. Satan v abrahamovských svatých Písmech 1: Židovský Tanach. Dingir, 8. 1. 2020