Zmije paví
![]() | |
---|---|
![]() Zmije paví | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Nadtřída | čtyřnožci (Tetrapoda) |
Třída | plazi (Reptilia) |
Řád | šupinatí (Squarnata) |
Podřád | hadi (Serpentes) |
Čeleď | zmijovití (Viperidae) |
Podčeleď | zmije (Viperinae) |
Rod | zmije (Echis) |
Binomické jméno | |
Echis carinatus Schneider, 1801 | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zmije paví (Echis carinatus) je had z čeledi zmijovitých (Viperidae) žijící v jižní a jihozápadní Asii. Je to jeden z nejjedovatějších hadů ve svém areálu rozšíření a způsobila již mnoho smrtelných uštknutí lidí. Někdy se udává, že má na svědomí nejvíce lidských obětí ze všech hadů.[2][3] Její nebezpečnost spočívá v tom, že má silný jed, vyskytuje se ve velkých počtech v oblastech, kde lidé chodí bosí nebo jen v sandálech, a je aktivní převážně v noci, tudíž ji lze snadno přehlédnout.[4]
Synonyma
[editovat | editovat zdroj]- Pseudoboa carinata
- Boa horatta
- Scytale bizonatus
- Echis ziczac
- Vipera (Echis) superciliosa
- Echis superciliosa
- Echis carinata
- Vipera carinata
- Echis carinatus carinatus
- Scytale bizonatus
- Vipera echis
- Vipera noratta
- Echis carinata carinata
Taxonomie
[editovat | editovat zdroj]Latinský název | Poddruh popsal | Rozšíření |
---|---|---|
E. c. astolae | Mertens, 1970 | Pákistán (ostrov Astola) |
E. c. carinatus | (Schneider, 1801) | Poloostrovní Indie |
E. c. multisquamatus | Cherlin, 1981 | od Uzbekistánu do Íránu, v severním, východním a západním Pákistánu |
E. c. sinhaleyus | Deraniyagala, 1951 | Srí Lanka |
E. c. sochureki | Stemmler, 1969 | Jižní Afghánistán, Pákistán, severní Indie, jižní a střední Írán, Omán a SAE. |
Areál rozšíření
[editovat | editovat zdroj]Zmije paví se vyskytuje na území Asie; na Indickém subkontinentu: v Indii, Srí Lance v Bangladéši a Pákistánu. Také na Blízkém východě: v Ománu, ve východních Spojených arabských emirátech, v Iráku a jihozápadním Íránu. Ve Střední Asii: v Afghánistánu, Uzbekistánu, Turkmenistánu a v Tádžikistánu (bližší rozšíření poddruhů výše).
Tato zmije je na většině svého areálu rozšíření velmi hojná, což dokládá např. fakt, kdy bylo nalezeno přes 2000 jedinců během 5 dnů v oblasti Ratnagiri poblíž Bombaje.[5]
Popis
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Echis_carinatus_head_sal.jpg/220px-Echis_carinatus_head_sal.jpg)
Zmije paví dorůstá délky 50–80 cm.[4]
Zbarvení má každý poddruh jiné, respektive takové, jakou má barvu podklad v území, kde žije. Základní barvou je nejčastěji hnědá až červená (spíše načervenalá), ale objevují se i různé odstíny těchto barev a přechodů, jako např. žlutavá až do zelena. Také chov a křížení jednotlivých poddruhů těchto zmijí způsobily proměnlivé a nezvyklé barvy. Kresba u zmije paví je typu pyramidium, neboli tzv. velké světlé ostře ohraničené základovou barvou dorzální skvrny na těle podlouhlého až okrouhlého tvaru. Laterální světlé skvrny obráceného písmene tvaru V jsou často spojené v laterální vlnící se pruh. Barva mezi těmito skvrnami je většinou stejná jako hřbetu.
Jed
[editovat | editovat zdroj]Zmije paví má poměrně silný jed, mezi zmijemi patří k těm nejtoxičtějším, nicméně záleží na poddruhu, případně na oblasti výskytu. Smrtelná dávka LD50 dávaná nitrožilně laboratorním myším či králíkům dosahuje hodnot 0,1 až 1,9 mg/kg. Množství čistého jedu, jímž had disponuje, je asi 18 až 72 mg.[6] Její jed působí zhoubně především na krev, ale zřejmě obsahuje i neurotoxickou složku.
Ekologie
[editovat | editovat zdroj]Potrava
[editovat | editovat zdroj]Oběťmi jejich nočních lovů se stávají obvykle drobní živočichové jako scinkové, gekoni, žáby a menší savci a hadi. Některé populace se specializují na větší bezobratlé živočichy, jako jsou stonožky nebo štíři.
Rozmnožování
[editovat | editovat zdroj]Rozmnožování většinou probíhá ve vlhčím období roku (od dubna po červen). Zmije paví rodí v některých oblastech živá mláďata, jinde kladou vejce se zkrácenou dobou vývoje. Počet mláďat bývá v průměru 5–8, přičemž největší počet byl 23 mláďat.[4]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2022.2. 9. prosince 2022. Dostupné online. [cit. 2023-01-03].
- ↑ 9 of the World’s Deadliest Snakes. Encyclopedia Britannica [online]. [cit. 2019-04-28]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PALERMO, Elizabeth. The World's 6 Deadliest Snakes. Live Science [online]. 2013 [cit. 2019-04-28]. Dostupné online.
- ↑ a b c O'SHEA, Mark. The Book of Snakes: A Life-Size Guide to Six Hundred Species from around the World. [s.l.]: University of Chicago Press, 2018. 657 s. Dostupné online. ISBN 978-0-226-45939-4. (anglicky) Google-Books-ID: YzQFtAEACAAJ.
- ↑ MAZUCH, Tomáš. Echis carinatus carinatus - Vipers of the genus Echis. www.megasphera.cz [online]. [cit. 2020-01-27]. Dostupné online.
- ↑ LD50 and venom yields | snakedatabase.org. snakedatabase.org [online]. [cit. 2020-01-27]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-03-06.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu zmije paví na Wikimedia Commons
Galerie zmije paví na Wikimedia Commons
Taxon Echis carinatus ve Wikidruzích