Kinkaku-ji
Kinkaku-ji (
Historie
[redigér | rediger kildetekst]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dc/Japon-1886-41.jpg/220px-Japon-1886-41.jpg)
Stedet for Kinkaku-ji var oprindeligt en villa kaldet Kitayama-dai (
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Burned_Kinkaku.jpg/220px-Burned_Kinkaku.jpg)
Under Onin-krigen (1467-1477) blev alle bygninger i komplekset bortset fra pavillonen brændt ned.[4]
Den 2. juli 1950 klokken 2:30 blev pavillonen brændt ned af en 22-årig nybegynder munk, Hayashi Yoken, der derefter forsøgte selvmord på Daimon-ji-bakken bag bygningen. Han overlevede, og blev derefter taget i forvaring. Munken blev dømt til syv års fængsel, men blev frigivet på grund af psykiske sygdomme (forfølgelsesvanvid og skizofreni) den 29. september 1955; han døde af tuberkulose i marts 1956.[6] Under ilden blev den oprindelige statue af Ashikaga Yoshimitsu tabt for flammerne. Den er nu restaureret. En fiktiviseret version af disse begivenheder er i centrum af Yukio Mishima's bog fra 1956 The Temple of the Golden Pavilion.[1]
Den nuværende pavillonstruktur stammer fra 1955, da den blev genopbygget. [1] Pavillonen er tre etager høj, 12,5 meter i højden. [7] Genopbygningen siges at være en kopi tæt på originalen, selvom det var en tvivl om, at en så omfattende guldbelægning blev brugt på den oprindelige bygning. [2] I 1984 blev en belægning af japansk lak fundet lidt forfaldet, og en ny belægning såvel som forgyldning med bladguld, der var meget tykkere end de oprindelige belægninger (0,5
Designdetaljer
[redigér | rediger kildetekst]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Kinkaku-ji_04.jpg/220px-Kinkaku-ji_04.jpg)
Den Gyldne Pavilion (
Arkitektonisk design
[redigér | rediger kildetekst]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Kinkakuji_Kyoto05s3s3990.jpg/220px-Kinkakuji_Kyoto05s3s3990.jpg)
Pavillonen inkorporerer med succes tre forskellige stilarter af arkitektur, som er shinden, samurai og zen, specielt på hver etage. [7] Hver etage i Kinkaku bruger en anden arkitektonisk stil. [1]
Første sal, kaldet Kammeret for Dharmas vande (
Taget ligger i en stråtækt pyramide med shingles (plader).[11] Bygningen er toppet med en bronze-phoenix (fønix) ornament. .[10] Udefra kan seerne se guldbelægning tilføjet på de øverste etager af pavillonen. Bladguldet, der dækker de øvre historier, antyder, hvad der er inde i huset: hellige skrin. [8] Ydersiden er en afspejling af indersiden. Elementerne i naturen, døden, religionen, er dannet sammen for at skabe denne forbindelse mellem pavillon og udvendige indtrængen.
Haveindretning
[redigér | rediger kildetekst]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/The_Art_of_Preserving_One%27s_Own_Culture_and_Heritage_I_%28KYOTO-JAPAN-KINKAKU-JI-GOLDEN_PAVILION%29_%28845285183%29.jpg/170px-The_Art_of_Preserving_One%27s_Own_Culture_and_Heritage_I_%28KYOTO-JAPAN-KINKAKU-JI-GOLDEN_PAVILION%29_%28845285183%29.jpg)
Den gyldne pavillon er indrettet til en storslået japansk spadseretur (
Havekomplekset er et glimrende eksempel på Muromachi-periodens haveudformning. [10] Muromachi-perioden betragtes som en klassisk tidsalder for japansk haveudformning. [9] Sammenhængen mellem bygninger og dens indretninger blev stærkt understreget i denne periode. [9] Det var en måde at integrere strukturen i landskabet på en kunstnerisk måde. Havedesignerne blev karakteriseret ved en reduktion i skalaen, et mere centralt formål og en særskilt indretning. [12] En minimalistisk tilgang blev bragt til havens design ved at genskabe større landskaber i mindre skala omkring et bygningskompleks. [12]
Noter
[redigér | rediger kildetekst]- ^ a b c d e f g h "Kinkakuji Temple -
金 阁寺, Kyoto, Japan". Oriental Architecture. Hentet 2010-07-13. - ^ a b c Bornoff, Nicholas (2000). The National Geographic Traveler: Japan. National Geographic Society. ISBN 0-7922-7563-2.
- ^ "Places of Interest in Kyoto (Top 15 most visited places in Kyoto by visitors from overseas)". Asano Noboru. Arkiveret fra originalen 16. august 2017. Hentet 2010-07-15.
- ^ a b c d e f g "Kinkaku-ji in Kyoto". Asano Noboru. Arkiveret fra originalen 13. december 2017. Hentet 2010-07-15.
- ^ a b c Scott, David (1996). Exploring Japan. Fodor's Travel Publications, Inc. ISBN 0-679-03011-5.
- ^ Albert Borowitz (2005). Terrorism for self-glorification: the Herostratos syndrome. Kent State University Press. s. 49-62. ISBN 978-0-87338-818-4. Hentet 1. juli 2011. Se: Herostratos syndrom
- ^ a b c d e f g h Young, David, and Michiko Young. The art of Japanese Architecture. North Claredon, VT: Turtle Publishing, 2007. N. pag. Print.
- ^ a b Gerhart, Karen M. The material culture of Death in medieval Japan. N.p.: University of Hawaii Press, 2009. N. pag. Print.
- ^ a b c d “Pregil, Philip, and Nancy Volkman. Landscapes in HIstory: Design and Planning in the Eastern and Western tradition. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons Inc., 1992. N. pag. Print.”.
- ^ a b c d Eyewitness Travel Guides: Japan. Dorling Kindersley Publishing (2000). ISBN 0-7894-5545-5.
- ^ Young, David, Michiko Young, and Tan Hong. The material culture of Death in medieval Japan. North Claredon, VT: Turtle Publishing, 2005. N. pag. Print.
- ^ a b Boults, Elizabeth, and Chip Sullivan. Illustrated History of Landscape Design. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons INc., 2010. N. pag. Print.
Litteratur
[redigér | rediger kildetekst]- Boults, Elizabeth, and Chip Sullivan. Illustrated History of Landscape Design. Hoboken, NJ: John Wiley & Son, 2010.
- Gerhart, Karen M. The Material Culture of Death in Medieval Japan. Honolulu: University of Hawaii Press, 2009.
- Pregil, Philip, and Nancy Volkman. Landscapes in History: Design and Planning in the Eastern and Western Tradition. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 1992.
- Young, David, and Michiko Young. The Art of Japanese Architecture. North Claredon, VT: Turtle Publishing, 2007.
- Young, David, Michiko Young, and Tan Hong. Introduction to Japanese Architecture. North Claredon, VT: Periplus, 2005.