Geez har to grundformer til udtryk for tidsforhold. Perfektum betegner noget, der er sket før det tidspunkt, der tales om. Det svarer til dansk datid, førnutid, førdatid, førfremtid. Denne form bøjes ved hjælp af suffikser, fx qatal-a, ”han dræbte”, qatal-ku, ”jeg dræbte”, qatal-u, ”de (maskulinum) dræbte”. Imperfektum betegner i modsætning hertil noget, der sker, vil ske, ville ske eller var ved at ske samtidig med eller efter det tidspunkt, der tales om. Det svarer til dansk nutid, fremtid, fremtid i fortiden og vedvarende/igangværende hændelser i fortiden. Imperfektum er i de fleste verber kendetegnet ved at rodens midterkonsonant fordobles, og den bøjes ved hjælp af præfikser og i nogle former også suffikser, fx yə-qattəl 'han vil dræbe', ’ə-qattəl, 'jeg vil dræbe', yə-qattəl-u, 'de (maskulinum) vil dræbe'.
Desuden findes en tredje finit verbalform, der ligesom imperfektum bøjes med præfikser og suffikser, men som har en kortere form: yə-qtəl, ’ə-qtəl, yə-qtəl-u. Denne form kaldes jussiv (eller konjunktiv i nogle fremstillinger) og bruges både til at udtrykke modale nuancer i hovedsætninger ('han skal dræbe' eller 'lad ham dræb') og til at markere, at verbet er afhængigt af et overordnet verbum, altså fx i formålsbisætninger ('for at han skal/skulle dræbe').
Perfektum, imperfektum og jussiv bøjes i person og tal – og i anden og tredje person også i køn. Desuden findes en imperativ, der bruges i anden person, singularis og pluralis, maskulinum og femininum. Imperativ kan ikke negeres. En negativ ordre udtrykkes ved en negation plus jussiv.
Verbalsystemet omfatter også en infinitiv og en dermed beslægtet form, som kaldes gerundium, og som egentlig bare er en slags infinitiv med pronominalendelser ligesom dem, der sættes på almindelige substantiver for at markere ejerskab, fx qatilo 'hans dræben'. På dansk gengives den typisk som en tidsbisætning, hvis præcise betydning afhænger af hovedverbet og sammenhængen, fx 'efter at/da han havde dræbt', 'idet han dræber' eller 'når han har dræbt'.
Som i andre semitiske sprog findes en given verbalrod typisk i forskellige afledningsstammer. Nogle af disse stammer er rent leksikalske og ikke produktive – dvs. at en verbalrod typisk kun optræder i enten grundstammen (oftest med en form svarende til qatala i perfektum, i nogle rødder uden det andet -a-), fordoblingsstammen (der ville hedde qattala) eller som en forlængelsesstamme (der ville hedde qātala). Andre stammer er produktive, dvs. at de kan dannes mere eller mindre frit af mange verbalrødder: Der er en kausativ/faktitiv stamme med et ’a-præfiks ('at få nogen til at gøre et eller andet', 'gøre noget til et eller andet'), en passiv eller refleksiv stamme med ta-præfiks og en passiv-kausativ stamme med ’asta-præfiks. Især i den sidstnævnte stamme er der mange forskellige betydningsnuancer, som kan være forskellige fra ord til ord.
Kommentarer
Kommentarer til artiklen bliver synlige for alle. Undlad at skrive følsomme oplysninger, for eksempel sundhedsoplysninger. Fagansvarlig eller redaktør svarer, når de kan.
Du skal være logget ind for at kommentere.