Armavir (Oroszország)
Armavir (Армавир) | |||
![]() | |||
A vasútállomás | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Föderációs alany | Krasznodari határterület | ||
Alapítás éve | 1839 | ||
Városi jogokat kapott | 1914 | ||
Irányítószám | 352900–352906, 352909, 352910, 352912, 352913, 352915, 352916, 352918, 352919, 352922–352924, 352930–352932, 352949 | ||
Körzethívószám | 86137 | ||
Testvérvárosok | |||
Népesség | |||
Teljes népesség |
| ||
Földrajzi adatok | |||
Tengerszint feletti magasság | 190 m | ||
Terület | 280 km² | ||
Időzóna | MSK (UTC+3) | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
Armavir weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Armavir témájú médiaállományokat. |
Armavir (cirill betűkkel Армави́р) város Oroszország Krasznodari határterületén, a Kubán folyó bal partján. Fontos vasúti csomópont. Lakossága 188 832 fő (2010), 193 964 fő (2002), 160 983 fő (1989), 144 000 fő (1969) volt. Korábban a határterület második legjelentősebb ipari központja volt Krasznodar után.
Történelme
[szerkesztés]A mai város környékét eredetileg abazák lakták. Később a Krími Tatár Kánságból tatárok is települtek ide. A kaukázusi háborúk (1817–1864) következtében az abazák csoportjai a területről az Oszmán Birodalomba menekültek. Armavirt a cserkesz népek ősi földjének is tartják.
A jelenlegi települést 1839-ben ún. cserkesz-örmények alapították és Armjanszkij aulnak (Армянский аул, vagyis 'örmény aul') nevezték el. A jelenlegi nevén 1848 óta ismert, amikor az ősi örmény fővárosról, Armavirról kapta nevét. 1918 és 1920 között, az oroszországi polgárháború alatt több csatát is megvívtak a város környékén. A Vörös Hadsereg 1943 januárjában szabadította fel a várost.
Gazdaság
[szerkesztés]Armavirban jelentős a gépipar, a fafeldolgozó- és az élelmiszerfeldolgozó ipar. Régi gépipari vállalata a Kubanzseldormas, amelyet 1933-ban alapítottak.
A várostól 12 kilométerre délnyugatra van az Armaviri Radarállomás .
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Российский статистический ежегодник, 1998 год
- ↑ Российский статистический ежегодник.2002 : Стат.сб. / Госкомстат России. – М. : Госкомстат России, 2002. – 690 с. – На рус. яз. – ISBN 5-89476-123-9 : 539.00.
- ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2013 года. Таблица 33. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских населённых пунктов, сельских населённых пунктов (orosz nyelven). Orosz Szövetségi Állami Statisztikai Hivatal, 2013
- ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года (orosz nyelven). Orosz Szövetségi Állami Statisztikai Hivatal, 2017