AK-74
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/Ak74l.png/220px-Ak74l.png)
AK-74 (rus. Автомат Калашникова образца 1974 года) arba Kalašnikovo automatinio šautuvo modelis 1974, šnekamojoje kalboje dar vadinamas kalašnikovu) – 5,45 mm kalibro šautuvas, 1974 m. pagamintas rusų ginklų konstruktoriaus Michailo Kalašnikovo. Be Sovietų Sąjungos, kurioje buvo pagamintas pirmasis šio ginklo modelis, ginklas naudotas daugelyje valstybių XX-XXI a.
Pirmą kartą šautuvas panaudotas sovietų kovojant Afganistano kare, pradėtame 1979 m.[1] Oficialiosios Pakistano žvalgybos agentūros Tarptarnybinės žvalgybos Afganistano biuro vadovo tvirtinimu, Centrinė žvalgybos valdyba sumokėjusi 5000 JAV dolerių už pirmąjį AK-74 ginklą, per Afganistano ir Sovietų Sąjungos karą patekusį afganų mudžahedams.[2]
2021 m. duomenimis, šio tipo šautuvas naudojamas daugelyje postsovietinių respublikų. Egzempliorius gaminti licencijas turėjo Bulgarija (AK-74, AKS-74 ir AKS-74U) ir buvusi Rytų Vokietija (MPi-AK-74N, MPi-AKS-74N, MPi-AKS-74NK).[1][3][4]
Ginklą naudojančios šalys
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Sąrašas yra nepilnas
- Afganistano Islamo Emyratas:[5] mudžahedų vadinamas kalakovu.[6]
Armėnija[5]
Azerbaidžanas:[5] AK-74M modelis.[7][8][9]
Baltarusija[5]
Bulgarija: AR-M1 (AK-74 variantas) ir AKS-74U gaminami vietoje.[10]
Burundis: naudoja Burundžio sukilėliai[11]
Kipras[12]
Gruzija:[5]
Dramblio Kaulo Krantas[13]
Kazachstanas[5]
Kirgizija[5]
Libanas: naudojami policijos.[14]
Lesotas[15]
Moldavija[5]
Mongolija[5]
Mianmaras[16]
Šiaurės Korėja:[17] gaminama vietoje pavadinimu Type-88.[18]
Rumunija[19]
Rusija[19]
Somalis: AK-74[5]
Sirija: AK-74M,[20] AKS-74U,[21] AKS-74 ir AK-74. Dauguma AK-74 ginklų gauta iš Rusijos karinių bazių Sirijoje.
Tadžikija[5]
Turkmėnija[5]
Jungtiniai Arabų Emyratai: naudoja bulgariškąjį AR-M9s[22]
Ukraina[5]
Uzbekija[5]
Anksčiau naudojusios šalys
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Kroatija:[23] MPi-AKS-74N naudojo Kroatijos ginkluotosios pajėgos.
VDR: gaminti vietoje kaip MPi-AK-74N, MPi-AKS-74N ir MPi-AKS-74NK modeliai.[24] 171 925 AK-74 vienetų 1991 m.[25]
Sovietų Sąjunga[26]
Nepripažintos valstybės
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Nevalstybiniai dariniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai (Šri Lankos pilietinio karo metu (1983–2009 m.)[30]
- Donecko Liaudies Respublika[31]
- Lugansko Liaudies Respublika[31]
- Islamo valstybė[32][33]
Viešpaties pasipriešinimo armija[34]
Išnašos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ 1,0 1,1 Woźniak, Ryszard (2001). Encyklopedia najnowszej broni palnej — tom 1 A-F [Encyclopedia of the Latest Firearms — Volume 1 A-F] (lenkų). Warsaw: Bellona Publishing House. p. 25. ISBN 978-8-31109-149-8.
- ↑ Chivers, C. J. (2010-10-12). The Gun. Simon & Schuster. pp. 382–383. ISBN 978-1-4391-9653-3. Nuoroda tikrinta 2013-07-05.
- ↑ Cutshaw, Charlie (1998). The New World of Russian Small Arms & Ammo. Boulder, Colorado: Paladin Press. p. 92. ISBN 978-0-87364-993-3.
- ↑ McNab, Chris (2001). The AK47. Weapons of War. Staplehurst, JK: Spellmount Publishers. p. 25. ISBN 978-1-86227-116-6.
- ↑ 5,00 5,01 5,02 5,03 5,04 5,05 5,06 5,07 5,08 5,09 5,10 5,11 5,12 5,13 Jones, Richard D. (2009-01-27). Jane's Infantry Weapons 2009/2010 (35th leid.). Koulsdonas, JK: Jane's Information Group. ISBN 978-0-7106-2869-5.
- ↑ „Krinkov: The definite origin“. The Firearm Blog. 2016-01-18. Suarchyvuota iš originalo 2016-12-05. Nuoroda tikrinta 2016-11-30.
- ↑ Suleymanov, Rashad (2011-07-07). „Azerbaijan starts serial production of AK-74M assault rifles basing on Russian license“. Azeri Press Agency. Suarchyvuotas originalas 2011-08-23. Nuoroda tikrinta 2011-08-14.
- ↑ „Azerbaijan begins AK-74M production“. United Press International. 2011-07-12. Suarchyvuota iš originalo 2011-07-12. Nuoroda tikrinta 2013-05-21.
- ↑ „Azerbaijan starts production of Kalashnikovs“. News.az. 2011-07-07. Suarchyvuotas originalas 2012-03-18. Nuoroda tikrinta 2013-05-21.
- ↑ „Arsenal Co Kazanlak 5.45 mm assault rifle AR-M1 (Bulgaria), Sub-machine guns“. IHS Jane's. Suarchyvuotas originalas 2011-08-11. Nuoroda tikrinta 2014-11-16.
- ↑ Small Arms Survey (2007). „Armed Violence in Burundi: Conflict and Post-Conflict Bujumbura“ (PDF). The Small Arms Survey 2007: Guns and the City. Kembridžo universiteto leidykla. p. 204. ISBN 978-0-521-88039-8. Suarchyvuota iš originalo 2018-08-27. Nuoroda tikrinta 2018-08-29.
- ↑ Jenzen-Jones, N.R. (2012 m. rugsėjo mėn.). „The 100-Series Kalashnikovs: A Primer“. Small Arms Review. 16 (3). Suarchyvuota iš originalo 2019-03-06. Nuoroda tikrinta 2019-03-06.
- ↑ Anders, Holger (2014 m. birželio mėn.). Identifier les sources d'approvisionnement: Les munitions de petit calibre en Côte d'Ivoire (PDF) (prancūzų). Small Arms Survey ir Jungtinių Tautų operacija Dramblio Kaulo Krante. p. 15. ISBN 978-2-940-548-05-7. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-10-09. Nuoroda tikrinta 2018-09-05.
- ↑ McManners, Hugh (2003). Ultimate Special Forces. New York City: DK Publishing, Inc. ISBN 0-7894-9973-8.
- ↑ Berman, Eric G. (2019 m. kovo mėn.). Beyond Blue Helmets: Promoting Weapons and Ammunition Management in Non-UN Peace Operations (PDF). Small Arms Survey/MPOME. p. 43. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2019-06-03.
- ↑ Scarlata, Paul (2012 m. gegužės mėn.). „The military rifle cartridges of Burma/Myanmar“. Shotgun News. Suarchyvuota iš originalo 2018-11-28. Nuoroda tikrinta 2018-11-27.
- ↑ US Department of Defense. „AK-74 Assault Rifle“ (PDF). North Korea Country Handbook 1997, Appendix A: Equipment Recognition. p. A-75.
- ↑ „North Korean Small Arms (Democratic People's Republic of Korea)“. Small Arms Review. 16 (2). 2012 m. birželio mėn. Suarchyvuota iš originalo 2019-02-02. Nuoroda tikrinta 2019-02-03.
- ↑ 19,0 19,1 „Kalashnikov AK-74, AKS-74 and AK-74M assault rifles (USSR/Russia)“. Modern Firearms. Suarchyvuotas originalas 2010-09-14. Nuoroda tikrinta 2014-11-16.
- ↑ „AK-74M, Т-72Б и "Солнцепек": какое российское оружие замечено в Сирии“ [AK-74M, T-72B and "Solntsepek": what Russian weapons are seen in Syria]. Tut.By (rusų). 2015-12-19. Suarchyvuotas originalas 2017-05-04. Nuoroda tikrinta 2017-02-20.
- ↑ Small Arms Survey (2015). „Trade Update: After the 'Arab Spring'“ (PDF). Small Arms Survey 2015: weapons and the world (PDF). Kembridžo universiteto leidykla. p. 107. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-01-28. Nuoroda tikrinta 2018-08-29.
- ↑ Jenzen-Jones, N.R. (2016-01-31). „Bulgarian AR-M9 & AR-M9F rifles supplied by UAE to allied forces“. Armament Research Services (ARES).
- ↑ SALW Guide: Croatia, Country report (PDF) (Report). Bonn International Centre for Conflict Studies.
- ↑ „Автомат (штурмовая винтовка) серии MPi-K / MPi-AK“ [Automatic (assault rifle) MPi-K / MPi-AK series]. Weaponland.ru (rusų). Suarchyvuota iš originalo 2017-05-01. Nuoroda tikrinta 2017-02-20.
- ↑ Small Arms Survey (2015). „Half a Billion and Still Counting: Global Firearms Stockpiles“. Small Arms Survey 2011: Profiling the Problem. Oksfordo universiteto leidykla. p. 75. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-08-20. Nuoroda tikrinta 2018-08-29.
- ↑ Marchington, James (2004). The Encyclopedia of Handheld Weapons. Miami: Lewis International. ISBN 1-930983-14-X.
- ↑ Bemil (2008-10-17). 신생 압하지야공화국 군의 퍼레이드 [Parade of the forces of the new Abkhaz Republic]. The Chosun Ilbo (korėjiečių). Suarchyvuota iš originalo 2017-08-06. Nuoroda tikrinta 2017-08-05.
- ↑ „Putin Gives Green Light For Incorporating Some South Ossetian Units Into Russian Army“.
- ↑ „The Victory Day Parade That Everyone Forgot“.
- ↑ „Dossier on LTTE Weapons | Military Technology | Projectile Weapons“. Scribd. Nuoroda tikrinta 2018-09-17.
- ↑ 31,0 31,1 Ferguson, Jonathan & Jenzen-Jones, N.R. (2014 m. lapkričio mėn.). „Raising Red Flags: An Examination of Arms & Munitions in the Ongoing Conflict in Ukraine“ (PDF). Armament Research Services (ARES). Nuoroda tikrinta 2021-10-26.
- ↑ „From Russia with Love, Syria's AK-74Ms“. Bellingcat. 2015-02-19. Nuoroda tikrinta 2021-02-28.
- ↑ „IS leader appears in video for first time in 5 years“. AP News. 2019-04-30. Nuoroda tikrinta 2021-02-28.
- ↑ Small Arms Survey (2006). „Fuelling Fear: The Lord's Resistance Army and Small Arms“. Small Arms Survey 2006: Unfinished Business. Oksfordo universiteto leidykla. p. 283. ISBN 978-0-19-929848-8. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-08-30. Nuoroda tikrinta 2018-08-29.