Iodură de taliu
Aspect
Iodură de taliu | |
![]() structura 3D | |
Denumiri | |
---|---|
Alte denumiri | Iodură de taliu (I) |
Identificare | |
Număr CAS | 7790-30-9 |
PubChem CID | 6432721 62679, 6432721 |
Informații generale | |
Formulă chimică | TlI |
Aspect | cristale galbene sau albe, care devin roșii peste 170 °C |
Masă molară | 331.29 g/mol |
Proprietăți | |
Densitate | 7,29 g/cm3 |
Starea de agregare | solidă |
Punct de topire | 442 °C, 715 K, 828 °F |
Punct de fierbere | 823 °C, 1096 K, 1513 °F |
Solubilitate | greu solubil în apă |
Sunt folosite unitățile SI și condițiile de temperatură și presiune normale dacă nu s-a specificat altfel. | |
Modifică date / text ![]() |
Iodura de taliu este o sare a taliului cu acidul iodhidric cu formula TlI. Este greu solubilă în apă și are o culoare galben-albă.
Proprietăți
[modificare | modificare sursă]Chimice
[modificare | modificare sursă]- Sub acțiunea luminii, iodura de taliu se descompune:
- În reacția cu acidul sulfuric, se obține acid iodhidric și sulfat acid de taliu:
Obținere
[modificare | modificare sursă]Iodura de taliu se obține prin reacția dintre o iodură (alcalină sau incoloră) și azotatul de taliu:
O altă metodă de obținere este sinteza dintre elemente:
Sau prin acțiunea dintre acidul iodhidric și oxidul, carbonatul sau hidroxidul de taliu:
Utilizări
[modificare | modificare sursă]- Iodură de taliu este introdusă în lămpile de iluminat cu halogenuri.
- Iodura de taliu ultrapură este folosită ca detector de radiații de unde scurte.
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- Ripan, Raluca (1961). Manual de lucrări practice de chimie anorganică. Editura de stat didactică și pedagogică. pp. 155
- Химическая энциклопедия / Редкол.: Кнунянц И.Л. и др.. — М.: Советская энциклопедия, 1995. — Т. 4. — 639 с. — ISBN 5-82270-092-4
- Справочник химика / Редкол.: Никольский Б.П. и др.. — 2-е изд., испр. — М.-Л.: Химия, 1966. — Т. 1. — 1072 с.
- Справочник химика / Редкол.: Никольский Б.П. и др.. — 3-е изд., испр. — Л.: Химия, 1971. — Т. 2. — 1168 с.
- Рипан Р., Четяну И. Неорганическая химия. Химия металлов. — М.: Мир, 1971. — Т. 1. — 561 с.
|