Haiku
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Rakushisha_-_stone_with_haiku.jpg/200px-Rakushisha_-_stone_with_haiku.jpg)
Haiku (japanski
Haiku pokazuje izuzetno koncentrisani moment prirode, koji je povezan s događajima u ljudskoj unutrašnjosti. Prvi stih haiku idealno ilustruje osnovnu sliku, atmosferu, osećaja ili misli.
Haiku vrlo često sadrži reči koje se odnose na određeno godišnje doba. Reči se mogu odnositi na biljke ili životinje, ljude, aktivnosti ili svečanosti. Procvetala japanska trešnja ukazje na proleće, ljiljani na leto, hrizantema na jesen i repa na zimu.
Haiku stil je uobličen pod jakim uticajem zena.[1]
Smatra se najkraćim oblikom poezije na svetu. Kao na primer:
- Vatra pod pepelom
- Kuća pod snegom
- Ponoć
Među najvažnije haiku pesnike se smatra Macuo Bašo (1644—1694), Josa Buson (1716—1783), Kobayaši Issa (1763—1827) i Masaoka Šiki (1867—1902). Bašo je obnovio sa svojom učenicima haikai pesništvo, i uspeo da bude prepoznata kao ozbiljna literatura. Šiki se smatra osnivačem moderne haiku. On je skovao izraz Haiku(u odnosu na starije haikai ili hokku).
- Ikju Sodžun (1394—1481.)
- Macuo Bašo (1644—1694.)
- Jos Busoni (1716—1783.)
- Kobayaši Issa (1763—1827.)
- Masaoka Šiki (1867—1902.)
- Takahama Kioši (1874—1959.)
- Saito Mokiči (1882—1953.)
- Taneda Santoka (1882—1940.)
- Nakamura Kusatao (1901—1983.)
Haiku je imao značajnog odjeka u evropskoj književnosti u dvadesetom stoleću.
Jedino je tanake pesnička vrsta koja se po popularnosti, u Japanu, može meriti sa Haiku poezijom
- ↑ zen, Enciklopedija živih religija, Nolit, Beograd. 2004. ISBN 978-86-19-02360-3. pp.
- Rečnik književnih izraza - Dr Slobodan A. Jovanović, BIGZ 1972.
- Društvo hrvatskih haiku pjesnika Arhivirano 2012-03-14 na Wayback Machine-u