Infrazvuk
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/Infrasound_Arrays.jpg/300px-Infrasound_Arrays.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/Ear-anatomy.png/300px-Ear-anatomy.png)
4. bubnjić.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/Afrikanischer_Elefant%2C_Zoo_Miami_1.jpg/300px-Afrikanischer_Elefant%2C_Zoo_Miami_1.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/Expecting_mother.jpg/300px-Expecting_mother.jpg)
Infrazvuk je zvuk duboke frekvencije koji ljudsko uho ne može osjetiti, a manje je od 16 Hz. Izvor zvuka su vjetroturbine i razni drugi strojevi poput automobila, zrakoplova, vlakova, itd. Prirodni izvori infrazvuka su oluje, vodopadi i turbulencije vjetra. Zvuk postaje opasan po ljudsko zdravlje ukoliko djeluje na čovjeka konstantno jačinom od 130 dB. Mjerenja na vjetroelektranama su pokazala da ta vrijednost nikada nije dosegnuta, a infrazvuk koji turbine proizvode ne predstavlja nikakvu opasnost. Kod ljudi izloženih infrazvuku javlja se osjećaj straha, nadnaravne jeze, potištenosti i tjeskobe, što bi moglo objasniti paranormalne pojave poput viđenja duhova. [1]
Infrazvučne frekvencije nalaze se u području od 0,1 do 20 Hz. Treba napomenuti da u govoru gotovo uopće nema frekvencija u tom području (osim ponekog zračnog udara kod izgovora bilabijalnih okluziva), te su ove frekvencije u području govora nebitne (ispod 100
- osoba s oštećenjem sluha nije u stanju zvučnim putem doživjeti frekvencije, a da one pri tome ne izazovu bolni (i štetni) podražaj na uhu i
- dugotrajna izloženost infrazvučnim frekvencijama može dovesti do ozbiljnih (i opasnih) zdravstvenih poteškoća.
Frekvencije zvuka ispod 20
Vibrotaktilnim stimulacijama moguće je prenijeti ritam (npr. udaranje po bubnju ili drugim udaraljkama preneseno elektroakustičkim putem i pretvoreno u vibrotaktilni podražaj, dat će osjet na tijelu). Ali, i kod vibrotaktilnih stimulacija potreban je oprez i dobro poznavanje njihova utjecaja. [2]
Prag čujnosti na 20 Hz za zdravo ljudsko uho iznosi oko 75 dB, a osoba s oštećenim sluhom ove frekvencije gotovo uopće ne može primiti auditivnim putem. Ako bi npr. gubitak sluha iznosio 50
Infrazvuk se koristio još u Prvom svjetskom ratu, da bi se odredio položaj topništva. Jedan od začetnika proučavanja infrazvuka je bio francuski znanstvenik Vladimir Gavreau (rođen u Rusiji kao Vladimir Gavronski). Dok je proučavao infrazvuk primjetio je bol u bubnjiću uha i trešnju labaratorijske opreme, a da nije ništa primjećeno na mikrofonu. Primijetio je da infrazvuk dolazi od ventilatora i cjevovoda zraka. Radio je pokuse s infrazvučnom zviždaljkom. [3]
Prirodni izvori infrazvuka su oluje, valovi, snježne lavine, zemljotresi, vulkani, vodopadi, lomovi na ledenjacima, polarna svjetlost, munje i turbulencije vjetra.
Još 1935. u izveštajima Akademije nauka Sovjetskog Saveza, ruski znanstvenik Šulejkin izneo je teoriju o nastanku infrazvučnih kolebanja na oceanu. Tokom oluje i jakih vetrova nad ustalasanom površinom mora dolazi do prekida strujanja na vrhovima talasa. U zraku se stvaraju ne samo poprečna, nego i uzdužna titranja. Snaga infrazvuka koji nastaje razmjerna je kvadratu valova. Pri brzini vjetra od 20 m/s snaga tog “glasa mora” može biti tri W po svakom metru fronta talasa, što znači da i slabija bura može stvarati infrazvuk snage više desetine kW. Osnovno zračenje infrazvuka je u području od 6
Složen jezik slonova u velikoj mjeri se zasniva na infrazvuku, s frekvencijama od 15 do 35
Za vrijeme cunamija u Indijskom oceanu 2004., primjećeno je da su životinje pobjegle iz ugroženog područja davno prije nego je cunami stigao. Pretpostavlja se da su pobjegle zbog infrazvuka koji je najavio cunami. [5]
31. maja 2003. britanski znanstvenici pokazali su u kontroliranome pokusu da ekstremni basovi poznati kao infrazvuk stvaraju cijeli niz čudnih učinaka na ljude, među ostalima i tjeskobu, snažnu tugu i trnce, čime se podupiru poznate teze o povezanosti infrazvuka i čudnih osjećaja. Znanstvenici su proizvodili infrazvuk od 17
Posljednjih godina s pojavom sve veće izloženosti čovjeka različitim oblicima buke sve se više istražuje i utjecaj infrazvuka na zdravlje, pa je tako otkrivena i nova vibroakustička bolest (engl. vibroacoustic disease – VAD). To je kronična progresivna i kumulativna bolest koja nastaje kao posljedica dugotrajne izloženosti zvuka niskih frekvencija (ispod 100
Infrazvuk može izazvati i rezonanciju unutrašnjih organa kod čovjeka. Odavno su opisivani nepovoljni učinci prekomjerne buke i vibracija na ishod trudnoće. Maternica uglavnom ublažava njihovo djelovanje i štiti plod. No, vibracije koje imaju izravno djelovanje na maternicu i plod u njoj, osobito ako djeluju dugo vremena, jako oštećuju plod. A infrazvuk (od 5 do 10
- ↑ [1] "Infrazvuk", Index.hr, 2011.
- ↑ [2] Arhivirano 2014-07-28 na Wayback Machine-u "Osnove fiziološke i govorne akustike", Sveučiliste u Zagrebu, Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet, Mladen Heđever, 2010.
- ↑ [3] Arhivirano 2012-02-19 na Wayback Machine-u "Gavreau", in Lost Science by Gerry Vassilatos. Signals, 1999.
- ↑ [4] "Posade nestaju, ostaju brodovi", The Conoplja news, 2011.
- ↑ Nature "Can Animals Predict Disaster?", 2005.
- ↑ Infrasonic Arhivirano 2013-10-01 na Wayback Machine-u concert, Purcell Room, London, 31 May 2003, sponsored by the sciart Consortium with additional support by the National Physical Laboratory (NPL)
- ↑ [5] Sounds like terror in the air Sydney Morning Herald, 2003.
- ↑ [6] Arhivirano 2014-07-29 na Wayback Machine-u "Trudnoća bez rizika", Prof. dr. sc. Jadranka Mustajbegović, Narodni zdravstveni list, 2011.