Бан Кимун
Бан Ки-Мун | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Бан Ки-Мун 2016. | |||||||||||||
Лични подаци | |||||||||||||
Датум рођења | 13. јун 1944. | ||||||||||||
Место рођења | Чунгџу, ![]() | ||||||||||||
Народност | Корејац | ||||||||||||
Универзитет | Национални универзитет у Сеулу, Универзитет Харвард. | ||||||||||||
Породица | |||||||||||||
Супружник | Јо Су-Таек | ||||||||||||
Деца | 3 | ||||||||||||
Политичка каријера | |||||||||||||
Политичка странка | Ванстраначки политичар | ||||||||||||
| |||||||||||||
Потпис | ![]() |
Бан Ки-Мун (반기문,
Дипломирао је 1970. године на одсеку за међународне односе Сеулског универзитета, а магистрирао 1985. године из подручја јавне управе на Универзитету Харвард. Течно говори енглески и француски језик.[1]
Као каријерни дипломата претходно је деловао у Њу Делхију, у јужнокорејској делегацији у Уједињеним нацијама и у Вашингтону, а онда и као амбасадор своје земље у Аустрији.
Као министар спољних послова од 2004. године имао је важну улогу у преговорима шест земаља којима се настојало обуздати севернокорејске амбиције у нуклеарном наоружавању.
Од фебруара 2006. године и званично је био у утрци за место генералног секретара Уједињених нација, а 13. октобра исте године на ту су га функцију једногласно изабрале 192 чланице Генералне скупштине Уједињених нација.
Дана 1. фебруара 2017. године објавио је да се повлачи из политике.[2]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Hoge, Warren (09. 12. 2006). „For New U.N. Chief, a Past Misstep Leads to Opportunity”. The New York Times.
- ^ "Ban Ki-mun: Neću se kandidovati za predsednika Južne Koreje", Радио Слободна Европа. Приступљено 1. фебруара 2017.